8 
foreslog jeg Navnet Canis vetulus. Saaledes belöb sig i den sidst ind- 
sendte Oversigt Antallet af de nulevende Former af Hundegruppen til 
een Slægt med tre Arter, og af de uddüde til to Slægter med ligesaa 
mange Arter, tilsammen to Slægter med sex Arter. 
Senere Reiser og Undersögelser have sat mig i Stand til bety- 
delig at forôge dette Tal, der nu er steget til toSlegter med fem Arter 
for den nulevende, og til fem Slægter med syv Arter for den uddüde 
Skabning, i alt fem Slegter med tolv Arter. 
I Spidsen stille sig de normale Former, der kunne danne den 
forste Undergruppe 
charakteriseret ved Tilstedeværelsen af to Knusetender (dents tubercu- 
leuses) paa hver Side bag ved Rovtanden, saavel i Over- som Underkjeven. 
I denne Undergruppe adskiller 
den egentlige Hundeslægt (Canis) 
sig ved to paa tvers siddende Knuder paa den bagre Afsats af Rovtanden 
i Underkjæven samt ved en tydelig afsat Tak paa denne Tands indre Side. 
Den samme Modsætning, der i hele Familien viser sig i den re- 
lative Fremhersken af den ene eller den anden af Tandsystemets Afde- 
linger, den knusende eller den skærende, gjentager sig ogsaa i denne 
Slægt, og bevirker en dobbelt Udviklingsrække, hvor paa den ene Side 
den ene, paa den anden Side den anden af disse Afdelinger af Tandsy- 
stemet bliver fortrinsviis uddannet. Hos den ene Række, den mere om- 
nivore, tiltage de to knusende Kindtender i Overkjæven i Störrelse, Rov- 
tanden i Underkjæven har den knusende Afsats större, og Takken paa 
den indre Side sterkere, endelig er Rovtanden i Overkjæven kortere, tyk- 
kere, forsynet:indvendig med en stærk Afsats, og bag denne med en frem- 
