isabelgule, og Rengger tilföier udtrykkelig, at han ei har bemærket nogen 
Farveforandring hos den paraguaiske Art, med Undtagelse af, at den om 
Sommeren er noget blegere, og at Ungerne ere mürkere. Ogsaa synes 
efter hine Forfatteres Maal Halen at vere længere paa den paraguaiske 
Art, idet Azara angiver hele Længden for 593” hvoraf Halen 14%, og 
Rengger hele Længden 358” hvoraf Halen 15% 9, imedens den herle- 
vende paa en Totallengde af 574“ har Halen ikkun 42 6. Endvidere 
maa jeg bemærke, at det beskrevne Individ er det störste, jeg har seet 
af den herlevende Art, hvorimod saavel Rengger’s, som især Azara’s 
Angivelse af Störrelsen for den paraguaiske Art synes at antyde et större 
Dyr.: I denne sidstes ,, Voyages dans l'Amérique méridionale” Tom. 1. 
p- 299 angives Maalene anderledes, nemlig 58 hele Længden og Halen 
12” 6, hvilke stemme mere overeens med mine, men Afvigelserne i 
Farven, som jeg evenfor har gjort opmærksom paa, gjentage sig i Be- 
skrivelsen paa dette sidstnævnte Sted. 
Saavel Azara som Rengger bemærke udtrykkelig ved den para- 
guaiske Art, at den har Pupillen sammentrækkelis i Form af en Linie, 
saa at der ei kan vere nogen Tvivl om, at det af dem beskrevne Dyr 
virkelig hörer til Afdelingen af Rævene, hvad jeg desværre, som ovenfor 
bemærket, ei kan afgjöre, om den herlevende Art, som jeg ei har havt 
Leilighed til at undersöge levende. For at bestemme hvorvidt denne 
sidste hårer til Chakalernes eller Rævenes Gruppe, staaer mig derfor 
indtil videre intet andet Middel til Raadighed, end Undersøgelsen af Byg- 
ningen af Hovedskallen*). 
Efter Cuvier er hos Chakalen, Ulven og Hunden, Panden imellem 
Oienbrynfortsættelserne (apophyses postorbitaires) eensformig convex; de 
*) Desværre mangler mig Marcel de Serres Afhandling om Adskillelseskjendemarkerne 
i Bygningen af Hovedskallen imellem Hunden, Ulven og Ræven i Biblioth. univers, 
1835 p. 289—245, hvorfor jeg blot maa holde mig til de af Cuvier (Oss, foss, 2. 
ed. IV p. 464) angivne. 
