uvante Syn og flygtede. Dens Gang var let og behændig som Kattens. 
Efter kort Tids Forléb antog den snart alle Egenskaber af en Huushund ; 
den tog venlig og spégende imod Hvide og velklædte Personer, men saae 
skjevt til Negere og sletkledte. Dens Venlighed og Fortrolighed for- 
svandt imidlertid pludselig, saasnart den havde faaet et Rov, og Rovdyret 
stak da frem; den bevogtede sit Bytte bidsk og knurrende og tillod ingen 
at nerme sig. En Dag bragte man mig en gammel Han-Brölabe, som 
Jægeren lagde fra sig paa Gaden udenfor Huset. Min Chakal fik den 
snarl opdaget, kastede sig med Raseri over den, slikkede Blodet af Saa- 
rene, og vergede om den med en saadan Bidskhed, at ingen af de sam- 
menstimlende Personer vovede at frarive den Byttet trods mine Opfor- 
dringer. 'Tilsidst lykkedes det ved at give til Priis en Hat, som den ud- 
øvede sit Raserie paa, at bortvende Brölaben, men saasnart den bemær- 
kede Savnet af denne, styrtede den med en saadan Forbittrelse ind paa 
den tætteste Hob af de sammenstimlede Tilskuere, at disse lébe derfra, 
og det var et höist pudseerligt Syn, at see et lille Dyr af Störrelse som 
en Rat at forfölge i stærkeste Lib en Flok af Voxne, Drenge og Bürn, 
der stöiende og leende lübe ned ad Gaden. 
Da jeg efter dens hele Udseende holdt den for en Ræv, blev jeg 
ei lidet overrasket ved at bemerke, at dens Pupil ei trak sig sammen i 
Form af en Linie imod Lyset; jeg iagttog den derfor nöie og med Op- 
mærksomhed, men overbeviste mig om, at selv naar den seer lige imod 
Solen, dens Pupil bibeholder aldeles uforandret den fuldkomneste Kreds- 
form. Efterat jeg havde havt den een Maaned, maatte jeg foretage en 
Reise, der fjernede mig et Par Uger fra Huset; efter Tyendets Udsigende 
tabte den strax sin Munterhed, dens Appetit aftog, tilsidst vægrede den 
sig ganske for at nyde noget, og da jeg kom bjem fandt jeg den i sit 
sidste Aandedret. j 
Et Par Unger, der ligeledes bragtes mig i October, lykkedes det 
mig ei at opféde af Mangel paa Melk. De düde efter et Par Uger. 
