27 
Osteologisk Sammenligning 
imellem Canis brasiliensis, C. vetulus og ©. fulvicaudus. 
Skeletterne, der ere brugte til Sammenligning, ere af fuldkomment udvoxne, det af €, 
fulvicaudus endog af et meget gammelt Individ, 
Hovedskallen af C. brasiliensis, seet ovenfra Tab. XLII; af det 
yngre Dyr Fig. 1; af det gamle Fig. 2. Samme seet fra Siden Fig. 5. 
Samme af C. vetulus Fig. 4 og 5. Samme af C. fulvicaudus Tab. 
XLIII Fig. 4 og 5. 
Det förste der falder i Oinene, er den store Forskjel i den ab- 
solute Störrelse. Den hele Længde fra Forranden af Skæretændernes 
Alveolarrand til Randen af Baghovedkammen er hos den förste af disse 
tre Arter 0,159; hos den anden 0,115, rg hos den tredie 0,096. Aag- 
buerne gaae hos den förste jævnt ud fra Hovedet fortil, saa at det hele 
Hoved, seet ovenfra, faaer en triangulair Form, medens de hos de to 
sidste, og iser hos C. fulvicaudus, gaae i deres forreste Ende pludselig ud 
fra Hovedet, saa at dette synes som pludselig indsnævret foran Roden 
af Aagbuen. Hos C. fulvicaudus bue de sig meget stærkere ud fra Ho- 
vedet, end hos de to andre Arter, som fölgende Maal vise. Den störste 
Brede af Hovedet over Aagbuerne hos C. brasiliensis er 0,077, hos C. 
vetulus 0,061 og hos den meget mindre C. fulvicaudus ligeledes 0,064. 
Snuden er stærkest forlænget hos C. brasiliensis, og derpaa i aftagende 
Progression gjennem C. vetulus og C. fulvicaudus. Deler man derfor 
Hovedskallen i to Dele, hvoraf den ene regnes fra den forreste Ende til 
midt imellem de to Oienbrynfremspringninger (processus postorbitales 
Cuv.), den anden fra dette Punkt til den bageste Ende, da forholde hos 
de tre Arter diste to Afdelinger sig saaledes til hinanden. Hos C. bra- 
siliensis er förste Afdeling 0,082, anden 0,062, hos C. vetulus förste 
0,066, anden 0,055; hos €. fulvicaudus förste 0,057, anden 0,052, hvilket 
D* 
