Så 
net Canis protalopex. Hvad den tredie Art angaaer, da tillader hverken 
Localiteten, under hvilken dens Knokler ere fundne, at aføjåre med Be- 
stemthed, om den har levet samtidig med nu uddåde Dyreformer, skjündt 
disses Udseende i alle Tilfælde vidne om en meget håi Alder, ei heller 
dens osteologiske Undersügelse at bestemme med Sikkerhed, hvorvidt 
Dyret, de tilhérte, var identisk med den nulevende Canis fulvicaudus, 
eller ei. Jeg anförer den derfor med Spörgsmaalstegn og uden Num- 
mer paa Listen af de fossile Arter, ‘og tillægger den indtil videre intet 
særegent Navn. 
Anden Underafdeling: Hjerneskal uden fremspringende Issekam. 
Canis jubatus Desm. 
Den betydelige Stürrelse, som denne Art opnaaer, har forskaffet 
den, i de zoologiske Lærebüger, Navnet af den brasilianske Ulv, et Navn, 
der i alle andre Henseender ikkun finder en meget uegentlig Anvendelse 
paa den. Saavel i Tandbygningen, som i den hele ydre Form og i Le- 
vemaade afviger den aldeles fra dette glubske Rovdyr, og indtager sin 
Plads i den modsatte Udviklingsrække af Hundeslegten. Den knusende 
Deel af Tandsystemet er den, der har den fremhersken Udvikling, medens 
den skærende Deel er tilbagetrængt, Forholde, der nærmere skulle blive 
udviklede i den paafölgende osteologiske Sammenligning imellem dette 
Dyr og den europæiske Ulv. 
I hele den ydre Form er der næsten intet, der minder om Ulven. 
De meget hôie og smekkre Been, den lange Hals, det lille Hoved og den 
spidse Snude giver den et meget forskjelligt Udseende, og denne Forskjel 
vedligeholder sig i dens hele Holdning, ja selv i dens Gang. Guaraen 
er i Almindelighed mager og slet næret, dens Gang eller Löben er 
ligesom vaklende og usikker, ja umiddelbart efter at den har reist sig 
fra sit Leie endog haltende. Alle disse Trak hentyde paa et Dyr af 
