45 
af Faarehunden. Den er langhaaret, hvid- og bruunplettet, med op- 
retstaaende tilspidsede Oren, og gjüer. De Hunde, som Alonso Herrera 
i Aaret 1555 traf i Nygranada paa Sletterne imellem Meta, Arauca og 
Apare (Majos eller Auries i Landets Sprog), vare stumme, og spistes 
af Indvaanerne. Det samme var Tilfældet med den mexicanske Hund 
(Techichi), hvilken v. Humboldt ligeledes holder for en blot Varietet af 
den europæiske Huushun:l, og fra hvilken en anden, Itzcuinte-potzoli, ad- 
skilte sig ved en Pukkel paa Ryggen*). 
Hvorvidt disse Hunde have været indförte i Amerika i Tider, der 
gik forud for Erobringen af Landet ved Europæerne, eller om de ned- 
stamme fra een eller flere oprindelig amerikanske vilde Arter af Hunde- 
slægten, er et ligesaa uafgjort Spürgsmaal, som det om Oprindelsen til 
selve den amerikanske Menneskerace. 
Allerede v. Humboldt fandt det store Antal af nögne sorte Hunde 
paa flere Steder i Amerika, og især i Peru og Quito, paafaldende. Han 
bemærkede, at de ei blot fandtes i Europæernes Nedsættelser, men selv 
blandt Indianerne; desuagtet holder han for, at de ere indférte, deels fra 
Vestkysten af Afrika ved Portugiserne, deels fra Canton og Manilla ved 
Spanierne, det sidste i Overeensstemmelse med Spaniernes egen Erklæ- 
ring, hvilke af den Grund tillægge denne Race Navnet Perro chino, eller 
chinesisk Hund. Vist er det, at denne Hunderace er meget hyppig saavel 
paa Vestkysten af Afrika, som i China, og den stærke Forbindelse, der 
fandt Sted imellem disse Egne og de to erobrende Nationer, Spanierne 
og Portugiserne, forklarer paa en meget naturlig Maade Indförelsen af 
samme i Sydamerika. Til Fordeel for denne Mening maa jeg endnu an- 
føre, ati Brasilien denne nögne Hunderace ikkun forekommer ved Kysten, 
skjöndt i ringe Mengde, derimod mangler ganske i det Indre af Landet. 
Rengger opkaster imidlertid Tvivl imod denne Antagelse. Efter 
*) Ansichten der Natur 1. p. 107, 
F* 
