47 
Anomalie, der hidtil er uden Exempel iblandt vildtlevende Arter) snarere 
at tale for at disse vilde Hunde vel ei have været andet. end en forvildet 
Race af den tamme nögne Hund. 
Af de for Tiden i Sydamerika levende vilde Arter af Hunde- 
slægten er der forresten ingen, fra hvilken man med nogensomhelst 
Grad af Sandsynlighed kan udlede Oprindelsen til denne Verdensdeels 
antecolumbiske Hunde; og da man fremdeles i et Land, hvor Naturen 
i detHele taget endnu er saa lidet paavirket af Mennesket, ei, som i den 
gamle Verden, kan tage sin Tilflugt til Antagelsen af Udryddelsen af den 
oprindelige vilde Stammeart, troer jeg at man uden Betænkning tor an- 
tage, at dette Huusdyr har været indfört til Amerika udenfra. Hvad den 
nôgne Race angaaer, da forekommer mig den Omstendighed, at den fin- 
des i langt stårre Mængde paa Vestkysten af dette Continent, i Forbin- 
delse med Klaproths Angivelse, at denne Race har existeret i China fra 
de allerældste Tider af dette Lands Civilisation, neppe at levne nogen 
Tvivl om, at den har været indfört til Amerika fra China af, skjündt i 
Tider, der sandsynliaviis gik forud for denne Verdensdeels Erobring ved 
Europæerne, et Factum, der ei bliver uden Betydning ved Undersögel- 
serne over Oprindelsen til Amerikas Befolkning. 
b, den indførte europæiske Huushund. 
Af de forskjellige Hovedracer af Hunde findes meget faa rene i 
Brasilien. De to Hovedformaal, hvorfor Brasilianerne opföde Hunde, ere, 
deels til Bevogtning af deres Eiendomme, deels til Jagten. De til denne 
sidste Hensigt tillagte Hunde ere ligesaalidet af nogen bestemt Race, 
som de andre; deres Fortrinlighed beroer paa tilfeldige individuelle Egen- 
skaber, hvilke imidlertid ofte ere arvelige, saa at en erkjendt god Jagt- 
hunds Afkom fortrinsviis söges, uanseet Udseendet af samme. I Formen 
staae disse Jagthunde i Almindelighed imellem Vindspilleren og vor al- 
mindelige Jagthund, fra hvilken sidste de adskille sig ved Farven, der ei 
er plettet, men i Regelen eensfarvet guulagtig. De have langt mindre 
