57 
mindre Paca Art, Coelogenys laticeps, i det mindste i de Egne, hvor dette 
Dyr var hyppigt, forresten af Cutiäer og mindre Dyr”). 
Craniet af Speothos pacivorus (See Tab. XIX Fig. 4, 2 og Tab. 
XLV fig. 4-9) er 0,151 langt fra Forranden af Intermaxillarbenet indtil 
Randen af Nakkekammen, altsaa noget större end hos Canis brasiliensis, der 
hardette Maal 0,157. Deles Craniet i to Halvdele, hvoraf den forreste ind- 
befatter Snuden, nemlig fra Forranden af Intermaxillarbenene til midt 
imellem Oienbrynfortsættelserne, den bageste indbefatter Baghovedet fra 
sidstnevnte Punkt af til Randen af Nakkekammen, saa forholde disse to 
Dele sig som 0,079 til 0,077, eller med andre Ord, de ere omtrent lige 
store; delte er ogsaa Tilfældet med den europæiske Ulv, medens hos alle 
her levende Arter af den egentlige Hundeslegt den forreste af disse Af- 
delinger er mærkelig længere end den bageste. Hos €. fulvicaudus er 
dette Forhold som 0,057 til 0,052, hos C. vetulus som 0,066 til 0,055, 
hos C. brasiliensis som 0,082 til 0,062 og endelig hos C. jubatus som 
- 0,145 til 01,06. 
Som en Fölge af denne Snudens större Korthed hos Speothos er 
ogsaa den benede Gane forholdsviis meget kort. Saaledes hos Canis 
brasiliensis forholder Ganen sig til den üvrige Deel af Craniet som 1,407 
til 1, hos Speothos derimod som 9,55 til 1; med andre Ord hos hiin er 
den lengere end den bagenfor liggende Deel af Craniet, hos denne næ- 
sten halv saa kort. 
Derimod er Craniet af Speothos usædvanlig smalt imellem Öien- 
brynfremspringningerne, idet Breden herover forholder sig til Længden 
af Craniet som 4 til 4,441, medens hos Ulven dette Forhold er som 
4 : 5,195. 
*) Det classiske Opholdssted for dette Dyr var Hulen ved Cerca grande, til hvis Be- 
skrivelse i den særskilte Afhandling over denne Hule jeg henviser, Angaaende 
de i denne Hule forefundne Dyr, see Fortegnelsen paa Hulerne ved Slutningen af 
nærværende Afhandling, 
Vid. Sel. naturvid, og muthem, Afh. XI Deel. H 
