58 
Tindingkammene forene sig til en en meget lang Issekam, der i 
sin bageste Deel hæver sig betydelig for at stöde sammen med den over- 
ordentlig héie Nakkekam, Forholde der tyde hen paa et med et kraftigt 
Bid forsynet Rovdyr. 
Dette er ogsaa Tilfældet i meget höi Grad. Tænderne ere saa 
overordentlig store hos Speothos, at de ikkun findes af den tilsvarende 
Stérrelse i Cranier af Huushunden der have dobbelte Dimensioner af 
hiins. Hvad end mere foröger Styrken af dens Bid, er Snudens Korthed, 
hvorved disse i sig selv kraftige Tænder blive trængte paa det tætteste 
til hinanden, saa at, Hugtænderne fraregnede, aldeles intet Mellemrum 
lades imellem Tænderne. | 
Skæretænderne have den for Hundeslægten charakteristiske lap- 
pede Form, ja endog i en fuldkomnere Grad, end hos de fleste ægte 
Hundearter. Hugtenderne ere overordentlig tykke og stærke. Ligeledes 
udmærke Spidstænderne, især den forreste eenrodede, sig ved deres be- 
tydelige Störrelse. Den anden og tredie i Overkjæven have bagtil en kort 
og skraa Afsats med een tydelig Tak, og ei, som hos Hunden, en lang 
lige Afsats med to Takker. Spidstenderne i Underkjæven begynde at 
fjerne sig fra Hundens derved, at de indvendig og bagtil udbrede sie i 
en lille horizontal Flade, et Forhold som vi skulle see at tiltage hos den 
næstfølgende Slægt, og som især bliver interessant derved, at det er en 
Tilnærmelse paa den ene Side til Maarformen, og paa den anden Side 
til Melketandsystemet hos Hunden, hvor denne Udbredning ligeledes 
viser sig. 
Rovtanden i Overkjæven bærer i Hovedsagen Charaktererne af 
denne'Tand hos Hundeslægten. Den er forholdsviis stor, og forsynet med 
en tydelig afsat indre Tuberkel, hvis Rod stiger lige opad, og ei, som 
hos Hunden, skraa indad. Dog viser ogsaa denne Tand det første Skridt 
i Overgangen til Maarformen derved, at den fortil har endnu en tredie, 
vel meget lille, men dog tydelig Lap, hvilken mangler hos alle egentlige 
