64 
Dagen i Smaaflokke, og jage Vildtet paa samme Maade som Jagthunde, 
og med en Bjeffen noget liig disses. Det Individ, jeg havde tamt, var 
af et meget graadigt Naturel. Det aad alt, hvad der forelagdes det af 
kogt Spise, saavel af Dyre- som Planteriget, dog gav det naturligviis raat 
Rjöd Fortrin for alt. Melk drak det med Begjærlighed. Det var af et 
sky og mistenkeligt Naturel, og viste intet Spor til den Dristighed og 
Trodsighed, der udmerker Huronerne (Huro eller Galictis barbara og 
vittata). Af og til, naar den blev utaalmodig over sit Fangenskab, ud- 
stédte den nogle skingrende bjæffende Lyd, afvexlende med en Mengde 
Modulationer af Toner, der havde den mest paafaldende Lighed med et 
vranten Barns Skrigen. Den gravede gjerne og med megen Færdighed, 
hvoraf jeg slutter, at disse ogsaa i vild Tilstand grave sig Huler i Jorden, 
for der at sége Tilflugt og bygge Rede. Ungernes Antal synes at vere 
fire, da i den Flok, hvortil de to mig overbragte Individyer hörte, efter 
Folkenes Udsagn, der fangede dem, forekom to större Individuer, der 
sandsynlie-viis vare Forældrene, og fire mindre, Ungerne. 
9 Vo ? g 
Bemerkninger over Beenbygningen. 
Craniet (Tab. XLII fig. 1—5) frembyder alle de for Hunde- 
slægten eiendommelige Charakterer, og det er ei blot i Modificationerne 
af Tandsystemet at Tilnermelsen til Maarfamilien yttrer sig. 
Snuden er forlenget som hos Hundene, medens den hos Maarene 
er stærkt forkortet; som en Fölge heraf sidde Aagbuerne hos hine længere 
tilbage end hos disse, hvad og er Tilfældet hos Icticyon. Disse to For- 
holde give Physiognomiet af Craniet hos disse to Grupper et ganske for- 
skjelligt Udseende, og anviser ved fürste Oiekast Icticyon sin Plads iblandt 
hine. Den under Aagbuens bageste Deel sig befindende Ledhule for 
Underkjæven er, som hos Hundene, ikkun afsluttet bagtil, hvorimod den 
hos Maarene ogsaa er afsluttet fortil ved en lodret Væg, hvorved denne 
Ledflade her forvandles til en dyb halveylindrisk Canal. Den lodrette 
