66 
Men Formen af de enkelte Tender strider imod at stille Dyret i denne 
Gruppe, og bekræfter de Resultater, hvortil Betragtningen af Craniet ledede, 
det hirer hjemme i Hundegruppen, i hvilken Gruppe det imidlertid, med 
Hensyn til dette Organsystem, danner et merkeligt Overgangsled til 
Maarene. 
Skæretænderne have den for Hundeslegten eiendommelige Form, 
idet de i Overkjæven ere tre-, de i Underkjæven tolappede; ja Lapperne 
ere endogsaa tydeligere afsatte end hos nogen af de mig bekjendte egent- 
lige Hundearter. Den ydre i Overkjæven er som hos Hundene hugtands- 
artig, De ere alle usædvanlig store. Det samme gjelder om Hugtæn- 
derne, der udmerke sig ved deres overordentlige Tykkelse, ligesom hos 
Maarene. Spidstsenderne, i Antal som hos Hunden, ere meget store og 
stærke; de staae i deres Form aldeles i Midten imellem Hundenes og 
Maarenes, idet de blive kortere og höiere end hos hine, og de i Underkjæven 
faae bagtil og indad en flad Afsats, hvortil allerede Speothos viste den 
förste Antydning, hvilket tillige, som allerede ved Speothos blev viist, er 
en Tilnærmelse til det ufuldkomne Melketandsystem. 
Rovtanden i Overkjeven, hvis Form afgiver saa vigtige Slegts- 
charakterer i Rovdyrenes Familie, har i Hovedsagen den for Hundeslegten 
eiendommelige Form. Hos Slægterne af Maarfamilien udsender denne 
Tand en lang Tverfortsættelse paa den indre Side, der udgaaer fra dens 
midterste Lap; hos Hundene er denne Afsats meget kortere og befinder 
sig ved den forreste Ende af Tanden. Disse to Charakterer gjenfindes hos 
Icticyon. Ikke desto mindre yltrer sig ogsaa i Dannelsen af denne Tand 
Overgangen til Maarformen derved, at den er forsynet med en tydelig 
tredie Lap, der tilkommer alle Maarslegter, derimod mangler hos Hun- 
dene, og hvoraf Speothos, som vi have seet, viser det fürste Spor. Den 
bagre Lap er ved et lille Indsnit i üvre Rand deelt i to Afdelinger. 
Af höieste Interesse er Betragtningen af Knusetanden i Over- 
kjeven. Den viser sig for det förste meget forskjellig fra Maarfor- 
