a 
og hvis ved disse Angivelser ingen Forvexling finder Sted med nerbe- 
slegtede Arter, bliver Sydgrændsen her, thi Stedangivelserne fra den 
övrige Deel af Apenninerne samt fra Sicilien höre til andre Arter. 
Den üvre Grændse paa Alpernes Sydside er efter et Middeltal 
5000 Pariser Fod over Havet, enkelte Steder gaaer den op til henved 6000/ 
(Col de Tende), medens den paa Nordsiden neppe kan sættes hüiere end til 
4000’. I Almindelighed gaaer den ikke dybere ned end til 2000’, men 
stundom til 1000’ (Tolmezzos Niveau), ja enkelte Steder vel endnu lavere 
cf. Ex. ved Tagliamento), 
Denne Arts Nordgrændse i Skandinavien falder ved 69—70° 
(Wahlenberg, v. Buch). Den spiller i den skandinaviske Halvée og den 
nordlige Deel af den üsteuropæiske Slette en meget betydelig Rolle i 
det den her danner store Skove, ligesom den ogsaa opnaaer en betydelig 
Höide. Dernæst forekommer den i Skotland, i de sandede Sletter i Nord- 
tydskland (dog for det meste plantet) og ligeledes i de mellemeuropæiske 
Biergmasser og i Dalene paa Nordsiden af Alperne (Chamounix, Wallis, 
Rhindalen, Graubünden, Tyrol, Bayern, Rärnthen). Mod Vesten udbreder 
den sig til Pyrenæerne (Decandolle Bentham!) hvorimod de Angivelser 
man har fra Spaniens Halvüe og Grækenland, neppe vedkomme denne 
Art. Ogsaa for Nordasien og Caucasus angives den, men det er tvivl- 
somt om Arten er identisk eller kun analog (Ledebour. Link 2). 
2. Dverg-Fyrren (Pinus Pumilio Hanke). 
Waldstein & Hitaibel Pl, Hung. Tab. 149. 
Denne Fyrreart forekommer paa Alpernes Sydside saavel i de 
östlige (Tyrol, Baldo, dorso d’Abramo, Maloggia), som i de vestlige 
1) Decandolle Mémoire sur la Géogr. des plantes de France. Mém. de la société 
d’Arcueil T. 3, p.312. Loiseleur Flora Gallica 2, p.331. Bentham Catal. des plantes 
indigènes des Pyrenées ete. p. 111. 
2?) Ledebour Flora Altaica. IV.199. Link Abh, der Berl. Acad. 1827 og Linnæa 15 B. p. 489. 
