__ 104 
Vesteuropa, dog kun dets sydlige og mellemste Deel. (Frankrigs Vest- 
kyst, Portugal, Spanien). Den gaaer i Italien ikke sydligere end 42° og 
findes neppe åsten for Appenninerne. Den anden Art, Pinus Pinea, 
synes at være oprindelig vild i et lille Bælte af Mellemitalien, baade ved 
Vest- og Östkysten, men er forüvrigt meget udbredt som dyrket Tree 
over hele Italien og de åvrige Middelhavslande. Den tredie Art Pinus 
halepensis er særdeles udbredt paa begge Sider af Apenninerne, ligesom 
den hirer til Middelhavslandenes almindeligste Tresorter. De to Ene- 
bærarter: Juniperus macrocarpa og phænicea, ere meget almindelige ved 
begge Kyster og ligeledes ellers i Middelhavslandene; J. communis er 
udbredt til 40° i Sletten. 
Apenninernes Skovregion dannes fornemmeligen af Lévtreer især 
Kastanie og Eeg i den nedre Deel, Båg i den övre; dog fremtræder 
iser i Bogens Region ogsaa Naaletræer, og det deels de Former som 
forekomme i Alperne, nemlig Abies pectinata, Taxus baccata, Juniperus 
communis og Sabina, deels nye Former nemlig: Pinus Laricio, der frem- 
træder paa Etna, i Calabrien og i Abruzzerne, og som ogsaa forekommer 
i andre Bierge i Middelhavsbekkenet, Pinus brutia, der efter vor nærvæ- 
rende Kundskab, er eiendommelig for Calabrien, og Juniperus Oxycedrus, 
der synes baade at have östlig og vestlig Udbredelse. 
Det er kun faa Toppe af Apenninerne som hæve sig op til den 
subalpinske Region, hvor dette imidlertid er Tilfældet, som paa Majella 
der viser sig en lav krybende, med Pumilio analog, Fyrreart, Pinus 
magellensis. Dernæst Juniperus nana i de nordlige Apenniner, paa Mt. 
Velino og maaskee flere Punkter, og endeligen Juniperus hæmisphærica 
paa Etna i Calabriens Bierge og maaskee paa Abruzzernes hüieste Punkter. 
Betragtes Italien Syd for Posletten under Eet, uden at adskille 
Regionerne, saa har det 16 Arter, altsaa et stérre Antal end Alperne, 
men dette var ogsaa at vente eftersom her Middelhavsklimatet, Mellem- 
