107 
for at de kunne ligge blødt. Han forudsætter at Riernerne ere spi- 
selige, hvilket ikke passer paa nogen anden end denne og Cirbelnüden 
i Alperne!). Ogsaa Apicius taler om Pinienödder, nuclei pinei, 
og nævner dem som Ingredientser af en meget sammensat Ret 2); 
de bruges ogsaa nu i Rogekonsten. — Plinius3) taler om en Afart 
med brækkelig Skal, som han kalder terentinske Nödder, en Afart 
som ogsaa nu er kiendt og iser dyrkes i det Neapolitanske; han siger 
endvidere at man bevarer Pinienödderne ved at sylte dem i Hon- 
ning #) — ogsaa nu veed man, at de ere meget udsatte for at blive 
harske, hvorfor man lader dem blive i Koglerne. 
4) At Pinietræet da, som nu, blev dyrket i Haverne og anbragt ved 
Landhusene sees af Palladius’s, Varros, Columellas og Catos For- 
skrifter, for hvor og naar man skal saae og höste PinienüdderneS). — 
Virgil siger, at Pinien er det smukkeste Træ i Haven og Horats taler 
om en Pinie, der ragede frem over hans Villa6), og Varro siger at 
Pinien benyttes til Grændseskiæl mellem de forskiellige Eiendomme 7), 
5) Endeligen findes i Pompeji og Herkulanum Piniekogler afbildede 
paa Frugt- og Rjökken-Stykker og i Arabesker; — og i Herkula- 
num har man fundet forkullede Piniekierner, — 
1) Plinius Lib. XV. Sect. IX. ,,Grandissimus (fructus) pineis nucibus — intus exiles nu- 
cleos lacunatis ineludit toris vestitos alia ferruginis tunica, mira nature cura molliter 
semina collocandi. — In melle decoctos nucleos Taurini aquicelos vocant”. 
2) Apicius de opsoniis & condimentis (Amstel. 1709). Lib, I. 33. 
3) Plinius Lib. XV, Sect, IX, „Harum genus alterum terentinæ, digitis fragili 
putamine”, 
4) See Note 1. 
5) Palladius Novb. VII. 9-12. Feb. XXV 33. Mart. X. 37, Varro. I. 15. Columella 
Lib.V. Cap. 10, Sect. 14. og Cato Cap. 23. (Seriptores rei rusticæ, edit: Schneideri) 
5) Virgil Bucoliea (Edit. Forbiger) Eclog VII. 65. ,,Fraxinus in sylvis pulcherrima, 
Pinus in hortis”. Horatii Lib, 3. Ode 22. „Piuus imminens ville”. 
7) Varro Lib. 1. 15. 
O* 
