119 
Cypressen skal voxe paa disse sneebedækkede Biergtoppe og man kan let 
have forvexlet Træets Forekomst paa Middelhöiden og paa Toppen. 
Ved Somma i Lombardiet staaer et Cyprestræ, som Napoleon skaanede 
da Simplon-Veien blev anlagt; det er 121 engelske Fod höit og har en 
Omkreds af 25 Fod en Fod fra Jorden. Denne Tykkelse, sammenholdt med 
Træets langsomme Væxt, leder til at antage, at det har en meget hii 
Alder; efter et gammelt Sagn skal det vere plantet det samme Aar som 
Christus blev fédt, men Abbé Belèse beretter, at efter en gammel mai- 
landsk Krônike existerede dette Træ allerede i Julius Cæsar Tid, altsaa 
et halvt Aarbundrede för Christus!). Plinius taler om en Cypres i Rom, 
der sagdes at vere ligesaa gammel som Byen selv, og som faldt om under 
Neros Regiering2). I ethvert Tilfælde er det |saaledes sikkert, at Cy- | 
pressens Dyrkning i Italien gaaer langt tilbage i Tiden. Cato og 
Varro3) tale om, naar Fréet skal saaes og berette at den blev dyrket i Ha- 
verne som Grændsetræ, den sidste Forfatter og Columella*) anbefale 
Veddet særdeles til Pele for Viinstokke. Den Skildring, Plinius giver af 
dette Trz er forövrigt kun lidet fordeelagtig 5): „Det er trevent til at voxe, 
frembringer en unyttig Frugt, nemlig et stygt Ber, det har bittre Blade, 
en sterk Lugt, giver ikke engang en behagelig Skygge og kun lidt Celler 
löst) Ved, saa at det forsaavidt neppe kan betragtes for mere end en Busk”. 
Han skielner de to Afarter, den pyramidalske, som har oprette Grene og den 
horizontale med udbredte Grene, hvilke Former han feilagtigen anseer for 
1) Laudon Arboretum Vol. IV. p. 2470. Herom kunde vel forresten den mailandske 
Krönikes Forfatter ikke have nogen sikker Kundskab. 
?) Plinius Lib. XVI. Sect. LXXXVI. ,,Fuit cum ea (Lotos in Vuleanali quod Romulus 
constituit, æquæva urbi) cupressus æqualis, circa suprema Neronis principis prolapsa 
atque neglecta”. : 
3) Cato 28. 151. Varro I. 15. 
4) Varro I. 26. Columella IV. 26. 
5) Plinius Lib XVI. Sect, LX. ,,Natu morosa, fructu supervacua, baecis torva, folio 
amara, odore violenta, ac ne umbra quidem gratiosa, materie rara, ut pene fruti- 
cosi generis’, 
