_ 164 
mæssig Fangst af dem allerede i en meget fjern Tid at have været dre- 
vet paa visse Steder. 
Den Fangemaade, man først anvendte mod dem, var beslægtet 
med den, der ovenfor (Pag. 152) anförtes allerede i Aristoteles’s 'Tid at 
vere bleven anvendt mod Delphinflokkene. Naar en Finhval enten i 
sin hidsige Forfélgelse af Fiskestimerne eller ved en forfeilet Cours var 
kommet ind i en indesluttet Bugt, sögte man först at holde den fra at 
gaae ud, og dette lykkedes almindeligen, naar kun en enkelt Mand ban- 
kede paa Relingen af en Baad ved Indlöbet. Den indespærrede Hval 
maatte nu nödvendigviis bukke under for de Pile, Harpuner eller Land- 
ser, der gjerne i Mængde*) udsendtes paa den. Naar den efter kortere 
eller længere Tid opgav Aanden, sank den til Bunds, og man ventede 
nu, indtil den ved de under Forraadnelsen udviklede Gasser lettedes op 
til Overfladen, hvilket ifélge en ældgammel Erfaring skeer i Löbet af 
det andet Dögn. (Saaledes angiver allerede f. Ex. Debes i Færoa Pag. 
159 om Grindehvalen: ,,hvilcke der ere nedsiunckne paa Dybet, opflyde 
anden Dagen, oc drifver til Landet.”) 
Det ældste Vidnesbyrd om denne Fangemaade af store Hvaler er 
fra det Gte Aarhundrede af Isidorus, Biskop af Sevilla (Originum Lib. 
*) At man almindeligviis ikke havde havt nodig at give den mange Stik, folger af 
den ganske almindelig bekjendte Erfaring, at Hvaler let die af Fölgerne selv af 
et forholdsviis ringe Saar, Et Tilfælde, fortalt af Otto Fabricius, giver et godt 
Excmpel herpaa. Han slog engang, ved at roe mellem en Flok af Keporkak (B. 
Boops Fabr.) sin Sofuglepiil i en af dem, og denne löb bort dermed. Efter flere 
Dage bragte en Gronlender ham hans Piil, som var fundet i et opdrevet Eval- 
Aadsel (Vdsk, Selsk. Skr. 6te Bd. 1ste H. pg. 79). — Capt. Holböll har oplevet lig- 
nende Tilfælde. 1 1808 om Efteraaret jayedes en Fuglepil, af en Penneposes 
Tykkelse med ct Træskaft af 5 Fods Liengde, ind mellem Barderne af en fritsvom- 
mende Tikagulik (B. rostrata Fabr.); Dagen efter drev den dod i Land med Pilen, 
1830 om Efteraaret drev en anden Tikagulik dod i Land ved Godthaab med en 
Flintekugle i Ryggen, omkring hvilken Saaret var stærkt boldent. — At Döden dog 
ikke altid folger paa ct saa lidet Saar, derom vidne de mange Exempler paa Hvaler, 
fangne med ældre Harpuner eller store dybe Ar. 
