178 
vil en Oversigt over, hvorledes Cetologien i Henseende til Finhvalerne 
har uddannet sig til dens nerverende Standpunkt, kun alt for tydeligt 
vise, at netop disse Hvaldyr, saavel i zoologisk som i zootomisk Henseende, 
ere nok saa lidet kjendte som nogen anden Slægt blandt Pattedyrene, eller 
maaskee blandt Hvirveldyrene overhovedet. 
Aristoteles hentede sine meget rigtige Forestillinger om Hvalerne 
overhovedet — som allerede anfört — fornemmeligen fra Delphinernes 
Undersögelse, de eneste Hvaldyr, som han kan antages at have faaet til 
Undersögelse fra selve Middelhavet. Men han havde dog tillige en meget 
rigtig Forestilling ikke alene om Kaskelotterne (see Pag. 159), men ogsaa 
om Bardehvalerne, og disse sidste har han neppe kunnet lere at kjende 
uden fra de Stykker og de Oplysninger, som erhvervedes ved Alexanders 
Tog til det indiske Hav, hvor, som bekjendt, Nearchs Flaade stédte paa 
store Hvaldyr, som man sögte at forjage ved Lyden af Trompeter, men 
paa hvis Kyst Nearch ogsaa havde Leilighed at iagttage en inddrevet 
Finhval, der endog beskrives ret tydeligt, navnlig med Hensyn til Bar- 
dernes Sæde. (Arriani de expeditione Alexandri libri VIN). Hvilken 
Bardehval det har været, kan kun besvares dermed, at det har været en 
Art af Finhval, thi Rethvaler færdes neppe saa hüit oppe i det indiske 
Hav. Denne Finhval altsaa kaldte Aristoteles Mysticetus*). At der 
vare flere Arter af Finhvaler og af Bardehvaler overhovedet, havde han 
neppe nogen Anledning til at antage. 
Aristoteles’s Efterfélgere i Naturstudierne havde, som bekjendt, 
hverken hans gode Leilighed eller hans Talent, og Kundskaben om Hval- 
dyrene udartede meer og meer, ligesom de fleste andre Grene af Natur- 
videnskaberne. Forvexlingen mellem de forskjellige Slags Hvaldyr ind- 
”) Schneider (Artedi Synon. pise, pg. 159) fortolker Mysticetus som 6 uvs To xytosd: „mus 
qui ad cete pertinet”, hvilket synes at vere en meget sögt Fortolkning. Langt sim- 
plere synes Ordet at kunne forklares sammensat af uuse& og xnros altsaa „Skjegge- 
hval” med Hensyn til dens af Aristoteles givne Charakteer, at den har Haar i Munden, 
