179 
byrdes og mellem dem og andre store Sédyr (iser Haier), Misforstaaelser 
af tidligere Forfattere, Overtro og Lyst til at fortælle vidunderlige Hi- 
storier — gjorde Cetologien til en Labyrinth af Urigtigheder og Fabler 
med enkelte indstréede Sandheder *). 
Om Finhvalerne — de eneste den Tid kjendte Bardehvaler — 
vare Forestillingerne saa urigtige i hele Middelalderen, at man, vildledt 
af Plinius (see nedenstaaende Note), antog Barderne for Oienbrynene til 
Hvalernes formeentlig colossale Oine. Saaledes ikke alene Albertus 
magnus i det 454 Aarhundrede**), men ogsaa Belon i Midten af det 
164, da Barderne af Grönlandshvalen, bragte til Europa ved Hvalfan- 
*) Plinius siger (XI, Sct.62 Cap, 36v.37): „Musculus marinus, qui balænam antecedit, nul- 
los habet dentes: sed pro iis, setis intus os hirtum & linguam etiam ac palatum”, Tager 
man dette iden Betydning: ,.Bardehvalen, som er större end Kaskelotten, har ingen 
Tender, men istedetfor disse er dens Mund indvendig og selv Tungen og Ganen 
besat med (de indad aldeles haarede) Börster”, da indeholder dette ingen anden 
Feil, end at ogsaa Tungen antages besat med Bardehaar. Men saaledes fortolket 
stemmer dette Sted, der ventelig er taget fra Aristoteles, slet ikke med et andet 
Sted — der ventelig er taget fra en anden Forfatter. Han siger nemlig (IX. Sect, 88, 
Cap. 62): ,,amicitiz exempla sunt balana & musculus: quando pregravi superciliorum 
pondere obrutis ejus oculis, infestantia magnitudinem vada prænatans demonstrat, 
oculorumque vice fungitur”. Her sees hiint Udtryk ,,musculus qui balænam ante- 
cedit” taget i den Forstand, at musculus svömmer foran Balæna, og denne skildres 
som et Dyr med frygteligt store —Oienbryn, Her er altsaa 1) det bekjendte For- 
hold mellem Naucrates ductor og Haierne overfort paa Hvalerne (en meget poetisk 
Bearbeidelse deraf gives af Oppian i Halieutica Ste Bog Vers 66—110; senere 
gjentoges det med større eller mindre Tiltro hos alle ældre naturhistoriske For- 
fattere); 2) ,,Balæna” gjort til en Bardehval — i hvilken Betydning Ordet fra nu 
af sees for det meeste at vere brugt, og 3) Barderne antagne for Oienbryn, 
**) Hans Ord ere: „Spissum & nigrum habet corium super oculos suos, qui sunt valde 
magni, ita quod quindecim homines large capit fovea unius oculi, & aliquando capit 
20: et sunt additamenta per modum ciliorum cornea longitudinis 8 pcdum, & minus 
& plus, secundum quod piscis est major vel minor: et hee additamenta cornea sunt 
in figura magne falcis (cum qua secant gramina) & sunt ducenta quinquaginta 
super oculum unum, & totidem supra alterum, & ex parte latiore radicantur in pelle 
& ex parte strictiore separantur, nec eriguntur ita quod ripescant porrecta de corpore 
sed jacent disposita a radice oculi versus tempora piscis, ita quod apparent unum 
os latum sicut magnum vannum, & utitur eo piscis pro coopertorio oculi sui tempore 
magne tempestatis”. En underlig Forvexling af Mundhule og Oiengrube! 
Z* 
