182 
1675. 4to) adskiller, overeensstemmende med de Erfaringer, han havde 
Leilighed at gjöre paa et Hvalfangerskib, særdeles strengt mellem Ret- 
hvaler og Finhvaler, men antyder aldeles ikke, at der blandt de sidste 
skulde findes forskjellige Slags, kalder dem meget mere kun med det 
almindelige Navn „Finfisk”, og omtaler ikke deres Bugfurer — overeens- 
stemmende med den indskrænkede Leilighed, man fra et Skib har til at 
iagttage de fritsvémmende Hvaldyr. 
Særdeles vigtigt blev da det afSibbald 1692 udgivne Skrift, Pha- 
lainologia nova, sive observationes de rarioribus quibusdam balænis in 
Scotiæ littus nuper ejectis, Edinburgi 1692 4to, senere London 1775. 
8vo). Sibbald erkjendte tilfulde hvori hans Samtidige feilede i Studiet 
af Naturen. Han siger (Octavudgaven London 1775 Pag. 2): ,,Universa 
natura inspicienda est. Quod cum nulli homini concessum sit, collatis 
per omnes gentes studiis investiganda rerum Natura est; & que quæque 
Regio nova protulerit exponenda. Nee præjudiciis indulgendum est, quod 
proclive est iis qui de integra rerum Natura systemata scribunt, dum 
super paucis exemplis theoremata extruunt, eaque pro veris ut data sup- 
ponunt, que accurato scrutinio falsa deprehenduntur. Historia Naturalis 
etiam Scriptoribus sæpe causa erroris est, quod eam nimis arctis terminis 
includant, & ad sux mentis captum metiantur, Seposita ergo omni an- 
ticipatione, ipsa rerum Natura inspicienda est, eaque solum proferenda, 
quæ accurata super ea meditatione, non nostris aut aliorum suspicionibus, 
sed rerum fide nituntur”. Saa rigtigt fattede Sibbald Naturstudiets Væsen ! 
I Sibbalds Phalænologia træffes ikke alene flere egne Iagttagelser 
af indbjergede Hvaldyr, men ogsaa den förste bestemte Inddeling af Hval- 
dyrene overhovedet. Bardehvalerne adskilles i de tofinnede (Rethvalerne) 
og de trefinnede (Finhvalerne), om hvilke han blandt andet rigtigen an- 
giver (pag. 67), at de have Næseboer og ikke fremstaaende Spröiterör. 
Af Finhvaler iagttog han selv to. Den förste (1690 Novbr.) var 46 
Fod lang; Rygfinnen sammenlignes med et Horn, var altsaa lang og 
