187 
gik han — overeensstemmende med den 'Tids Aand — ud fra den meget 
slet begrundede Forudsætning, at disse grönlandske Finhvaler vare Re- 
præsentanterne for de i Systemet allerede opstillede Arter. Af saadanne 
havde han hine tre Linnéiske: physalus, boops og musculus, og for en 
fjerde Finhval troede han at kunne antage den af Pontoppidan kort för 
(Norges naturl, Historie 1755. 2 Bd. pg. 200) under Navn af Balæna ro- 
strata opstillede „Nebbehval” (de Nyeres Hyperoodon), idet han ved de 
datidige ufuldstendige Beskrivelser forlededes til at antage den for at have 
Barder. 
Saaledes skete det, at skjéndt Fabricius havde en rigtig og tem- 
melig tydelig Forestilling idetmindste om de tre af hine grénlandske Fin- 
hvaler, maatte han dog, ved at tillægge dem disse hüist usikkre systema- 
tiske Navne, næsten vælge i Blinde. Rigtigst valgte han maaskee ved at 
kalde den store grönlandske Finhval, ,,funnolik”, physalus; men han havde 
selv aldrig seet den, thi den fanges aldrig, men faaes kun ved tilfældige 
Indstrandinger, som neppe forekomme uden i det nordlige Grönland, 
og yderst sjeldent ved Frederikshaab, hvor Fabricius levede. Han kunde 
derfor i sin Fauna gr. ikke angive at den havde Bugfurer, skjündt denne 
Angivelse dog netop her var langt nédvendigere end ved boops og ro- 
strata. Wel udtalte han sig senere (Vid. S. Skr. 6. D. Pag. 65) udtryk- 
keligen derover, med de Ord, at det var ,,den store Rörhval (altsaa med 
Ror eller Furer paa Bugen) eller store Sildhval som han holdt for Fin- 
nefisken, i Grönland kaldet Tunnolik, som er Balæna Physalus Linnzi” ; 
men denne hans Forklaring blev, saavelsom hele den Afhandling, hvori 
den forekom, saa godt som aldeles upaaagtet, og Navnet physalus maatte 
forlede de europæiske Zoologer til at antage den store grünlandske Fin- 
fisk ,,Tunnolik” for en Bardehval med Rygfinne og uden Bugfurer. — At 
Fabricius kunde falde paa at anvende det Linneiske Navn boops paa Grün- 
lendernes Keporkak, kan kun forklares ved den aldeles intetsigende Cha- 
Aa* 
