198 
» Tilfældet, uagtet Individernes Antal af flere Arter (f. Ex. Balæna Boops 
„Fabr. og Delphinus albicans) er saa stort, at jeg ikke troer at overdrive 
„naar jeg siger, om man endog giver Cetaceerne en lang Levetid, vilde 
„man dog, naar alle de Individer som die en naturlig Düd drev til Kysten, 
„faae mere Spæk end man behövede, og ikke have nédig mere at efter- 
„strebe de levende Cetaceer, ja neppe engang at fange Sxlhunde. Men 
„at finde en död Cetacee hörer i den Grad til Sjeldenhederne, at det 
„ulige oftere indtræffer paa Jyllands Kyst end paa enhver Kyststrækning 
»i Grönland af samme Udstrækning. Aarsagen til denne sjeldne Fore- 
»komst af dåde Cetaceer, formoder jeg er den Mængde Haier, der her 
„opfylde Havet og vise sig som ved et Trylleslag, saasnart en Hval eller 
„et andet stort Södyr er dödt, især dog naar Dyret döer under Vandet, 
„mindre naar det drebes i Vandskorpen. Disse graadige Dyr fortære 
„strax det Spek som er under Vandets Overflade, og da Spækket især 
„holder Kroppen oppe, synker denne derved stedse mere, og giver Haierne 
„stedse meer at tere paa, indtil den omsider falder tilbunds for ganske 
„at vorde deres Bytte. Kjödet angribe de ikke synderligen, saalenge der 
„endnu er Spæk paa Kroppen. Wed Norges og andre Landes Kyster er 
„det ikke sjeldent, at en dåd Hval hæver sig fra Bunden, naar Forraad- 
„nelsen begynder; i det grönlandske Hav er, og maa det ifölge Oven- 
„staaende vere yderst sjeldent. 
„Men findes engang en död Hval, da er man ofte ikke nermere 
„Maalet; thi Grünlænderne ere lige saa begjxrlige efter Huden (Matak) 
»0g Spækket, som Haierne. Saaledes hender det da meget sjeldent, at 
„nogen Europæer i Grönland kommer til at see en Hval heel og holden. 
„Idetmindste ere altid Haleflöiene afskaarne, thi disse ere iser en Deli- 
»catesse for Grünlænderne. 
„Hertil kommer endnu, at naar man undtager de mindre Delphi- 
„ner, fanges kun to Arter Cetaceer i Grönland, nemlig Rethvalen, Ba- 
»læna mysticetus — hvilket dog nu er saa sjeldent, at i de 15 Aar jeg 
