strække sig hos disse Hvaler, Herved atter maatte man komme til Vis- 
hed om, hvorvidt de ved tilfældige Indstrandinger iagttagne Individer 
kunne ansees for hörende til samme Art eller ei. | 
Fra disse Fangesteder altsaa lod det sig haabe at faae Stof til en 
Rekke nye Undersögelser over Finhvalerne. De fülgende Afhandlinger 
ville allerede tilstrækkeligen vise, at dette Haab opfyldtes endog over For- 
ventning. Paa hver af Fangestederne vandt jeg en Ven, der med en 
betydelig Indflydelse ifölge sin Embedsstilling, forbandt den meest le- 
vende Interesse for Naturvidenskaberne. Deres Venskab for mig og 
deres Interesse for mine Undersögelser var saa ubetinget, at jeg kunde 
stole paa, fra begge Steder at faae Alt, hvad der overhovedet paa Stedet 
var at faae henhörende til mine Undersögelser, og trods de store Van- 
skeligheder, der, som ovenfor anfört, ere forbundne med at faae Dele af 
store Hvaler og besörge dem i god Tilstand bortsendte, har jeg ad denne 
Vei faaet et saa rigt Stof, at saavel Alders- som Rjüns- og individuelle 
Forskjelligheder tydelig nok lade sig eftervise for disse to Arter: den 
grönlandske Keporkak og den norske Vaagehval. Saameget skylder jeg 
mine Venner: Herr Capt. Holböll i Grönland, hvem jeg allerede skylder 
saameget i Forveien, og Hr. Stiftamtmand Christie i Bergen. Jeg veed 
ikke at takke dem, uden ved at benytte det mig betroede rige Stof efter 
bedste Evne og sörge for, at deres mange Opofrelser ikke blot komme 
mig, men Videnskaben til Gode. 
Blandt de mange tilsendte Dele vare ogsaa to Fostre af den grön- 
landske Reporkak, hvoraf det ene skyldes den nu afdüde Kjébmand Egede i 
Upernavik, og tre Fostre, temmelig ulige i Udvikling, af den norske Vaa- 
gehval. Wisse Fostre have fremfor alle de övrige Dele veret til störste 
Nytte ved mine Underségelser. Cuvier (ossemens foss. V. 1. 367) me- 
ner, at man, da det er umuligt at have alle Delene af saa colossale Dyr 
i et Museum, fortrinsviis bér holde sig til Skelettet eller i alt Fald til 
Hovedet. Jeg er overbeviistom, at hos Bardehvalerne Hovedet ingenlunde 
