nn) 
man havde fanget 8 Dage iforveien, og det havde saaledes ved Modta- 
gelsen kun henligget et Par Uger i Brændeviin. Ogsaa fandtes det i 
det Hele taget vel bevaret, skjöndt Halefligene vare lösrevne og Navle- 
strengen dybt udrevet. Det bar Preget af et frisk, spædt Foster i hele 
Kroppens Trindhed, Hudens Farvelüshed, Gjennemsigtighed, Glathed, 
Blödhed; i alle Delenes Stivhed og Spændighed (Elasticitet), hvorved 
deres Stilling blev den samme, hvergang Fostret lagdes frit hen — en- 
delig i denne Stilling selv, der netop var den i Fig. 4 afbildede, nemlig 
Kjæberne og Halen böiede mod Bugfladen, Brystlemmerne liggende fladt 
mod Brystet, Munden tæt tilsluttet. 
At det var et Foster af et stort Dyr laae allerede udtalti de for- 
holdsviis'store Maal af saa spæde Former: Det veiede 74 Lod. Dets 
Længde lod sig ikke ret vel bestemme, paa Grund af hele Legemets Büi- 
ning mod Bugsiden. En Snor, lagt stram fra Snudespidsen til Halens 
bageste Deel, maalte langs Ryggens Middellinie 116°, langs Bugens 84. 
I den böiede Stilling var Afstanden mellem Legemets to Endepuncter 
88”; Længden af en Linie, som tænktes fört gjennem Mundspalten og 
Rygraden, og som vel nærmest vil kunne sættes som Legemets egentlige 
Længde, udgjorde 96. 
Hvalformen gav sig strax tilkjende i den vandrette Halefinne, i 
Manglen af Buglemmer og i Brystlemmernes Finneform. Det dobbelte 
Næseboer (Fig. A) characteriserede det fremdeles som en Bardehval, 
skjöndt intet Spor fandtes til Barder, og Rygfinnen characteriserede det 
som en Finhval eller Rörhval (Balenoptera), skjöndt heller intet Spor 
endnu fandtes til Bugfurer. — Det var et mandligt Foster. i 
Af de 96“, som hele Fostrets Længde kunde ansættes til, faldt 
omtrent”) de 28” paa Hovedet, 42° paa Kroppen (fra Nakkeledet til 
+) Udmaalinger i Linier ere altid meget usikkre paa blöde, boielige Dele; men især 
blive de det, naar Grændserne ikke ere bestemt og skarpt angivne. De ofte gjen- 
tagne Udmaalinger paa disse Fostre faldt næsten aldrig fuldkommen cens ud. 
