209 
Sliimhinde, hvorimod den indre Rand var skarp og urokkelig.  Næse- 
boerne havde en Længde af 13%, og vare bagtil fjernede 2, fortil 4” 
fra hinanden. Deres Afstand fra Munden udgjorde 10’, fra Baghovedet 
omtrent 15. 
Oinene (Fig. 1) vare forholdsviis meget stérre end de voxne 
Hvaldyrs. De bedækkedes for störste Delen, dog ikke ganske, af Oien- 
laagene; Oienspalten var forholdsviis kort, knap 14 lang. (Til tredie 
Oienlaag og til Taarepuncter fandtes hverken hos dette eller de andre 
Hvalfostre noget Spor). Oinenes Leie var tet over den bageste Deel 
af Mundspalten, og Overkjæben udvidede sig paa dette Sted betydeligt. — 
Aabnedes Munden, saa fandt man den indre Mundhud ikke slet saa dybt 
spaltet, saa at Mundvigen indvendig faldt omtrent under Oiets Midte, 
medens den ydre Mundspalte laae lidt bagenfor Öiet. 
En udvendig Oreaabning kunde ikke kjendes med Sikkerhed paa 
den glatte Hud; men ved senere at forfölge Öregangen indvendigfra, 
fandtes, at Stedet, hvor denne med en punctagtig Aabning stöder til 
Huden, laae tæt bagved Underkjæbens Forbindelse med Overkjæben, 6 
bagenfor Öiet, i omtrent lige Linie med Öienspalten. Den betegnedes 
her ved en overordentlig svag, men dog med det blotte Öie kjendelig, 
knopagtig Fremstaaenhed. 
Bag hvert af Næseboerne stode 2 enkelte meget smaa Haar, det 
inderste 4° bagenfor og lidt udenfor Neseborets bageste Vinkel, det andet 
4°“ udenfor det igjen. Hvert af Haarene stod i et eget Hul paa en 
svag knopagtig Forhöining. — Tre andre spæde Haar stode paa lignende 
Maade i en med Munden parallel Rekke, omtrent midt mellem Öien- 
hulen og Overkjæbens forreste Spidse. Haarenes Afstand indbyrdes og 
fra Kjebens Rand udgjorde omtrent 11. (see Fig. 1). 
Underkjeben (Fig. 1) var omtrent 1 længere end Overkjæben. 
Den sluttede overalt tæt til hin, men stod tillige overalt lidt mere frem, 
saa at den næsten kunde siges at omfatte Overkjæben med en fremsprin- 
Vid, Sel, naturvid. og mathem, Afh. XI Deel. Dd 
