216 
nerne. Paa disse var den graa Farve indskrænket til den nederste Halvdeel, 
og her atter til nærmest den bageste Rand i en Brede af 1}, men tem- 
melig mürk og kjendelig paa begge Finnens Flader. Kun paa den ne- 
derste tredie Deel af den udvendige Flade strakte den mérkegraa Farve 
sig næsten heelt hen til den forreste (nederste) Rand. Halefinnen var 
paa Bugfladen ufarvet, ligesom Kroppen. Paa Underkjæben var Over- 
huden afrevet. 
Dets Pægt var 111 Lod, altsaa omtrent 5 Lod mere end det sidstbe- 
skrevnes. Dette laae aabenbart for en stor Deel i dets större Fyldighed 
i Forhold til hiint magre Foster; thi dets Længde var ingenlunde syn- 
derlig betydeligere. 
Den udgjorde langs Ryggens Middellinie 135, langs Bugens 
108°, langs Legemets Axe 114/”. I det naturlige Leie var imidlertid Snu- 
despidsens Afstand fra Halespidsen kun 412 Paa en meget paafal- 
dende Maade, var nemlig Hovedets Krumning paa dette Foster næsten 
lige saa sterk som paa det mindste Foster. Dets Vinkel med Kroppen 
langs Rygsiden udgjorde 110°, langs Bugen 142°, og langs Axen 126°. 
Halens' Krumning, skjéndt ubetydelig i Forhold til det mindste Fosters, 
var dog kjendeligere end paa det næstmindste, nemlig omtrent 165°. 
Haarenes Antal var betydeligt stürre. Bag Næseboerne stode 
nemlig, «foruden de to sædvanlige paa hver Side udad, endnu tre andre 
tæt til Middellinien imellem de to Næseboers bageste Hjürner. Af disse 
tre stode de to paa venstre Side, nemlig det ene tæt til Middellinien, det 
andet 4/” mere udad, saa at det nærmede sig paa 2/ Afstand til det inderste 
af de to ydre Haar. Paa höire Side manglede det tilsvarende til hiint 
nærmere Middellinien. Af Haarene langs Mundaabningen stod paa 
Overkjæben paa hver Side 4 i sædvanlig Orden; paa Underkjæben til 
höire 5, men til venstre 7 Haar i den sædvanlige, bagtil med Mundranden 
divergerende, Bue. — Men desuden fandtes endnu paa den allerforreste 
Deel af Underkjæben, netop hvor denne fortil böier sig op foran Over- 
