218 
fortil, istedetfor bagtil, og dens concave, udhulede Rand ligeledes fortil, 
istedetfor opad. I denne krogformige Stilling var den ikke let at maale 
nôiagtig; dens Længde tænkt i lige Linie kunde kun omtrentligen sættes 
til 44/7. — Paa hver Side af Födselsveiens bagre Deel saaes den ganske 
tet tilsluttede lille Sprekke for Vortegruberne, omtrent 4/” lang. 
Halen syntes, paa Grund af den stérre Fyldighed, mindre sam- 
menklemt og skarprandet end paa det sidst bekrevne Foster. Narmest 
bag Gattet var den 41’ hii, 6° tyk; en halv Tomme længere bagtil 
8” höi, 4 tyk; ved Halefligenes Udspring 54 hii, og 347” tyk. Paa 
det sidstnævnte Sted var nemlig Tykkelsen forholdsviis betydeligere, idet 
de blåde Dele her stode noget frem, ligesom en svag Rod til hver af 
Halefinnens Flige. — Halefinnen selv havde nåiagtig samme Form som 
paa det nysbeskrevne Foster. 
Det fjerde Foster i Rækken var det andet af de ved Stiftamtmand 
Christie i Aaret 1840 nedsendte. Det var, efter hans Opgivende, taget 
af en Vaagehval i Sommeren 1859, hvis Skelet blev afhændet til Pari- 
ser-Museet. 
Det var gvindeligt, 151// langt i Axemaal. — Paa enkelte Steder af 
Kroppen var det noget beskadiget, Halefinnens Flige vare afrevne og 
hortkomne, Overhuden ligeledes afrevet; men Hovedet, Brystlemmerne, 
Rygfinnen, samt de indre Dele overhovedet, fandtes meget vel bevarede. 
Uagtet det var ikke ubetydeligt stårre end de sidst beskrevne to 
Fostre, var dog Fosterkrumningen af Halen ulige stærkere. Overkjæben 
dannede med Issen en Vinkel af omtrent 115°, saa at den var böiet 
4 mere henad den blivende Stilling end paa det mindste Foster, Under- 
kjæben stod til Brystels forreste Flade i en Vinkel af 450, istedetfor 158°. 
