219 
Haarene langs Munden fandtes ogsaa her paa samme Steder af 
Over- og Underkjæben, og omtrent i forholdsviis samme Afstand indbyr- 
des (2), men de vare tydeligere fremtraadte. Overkjeben havde paa 
höire Side 4, paa venstre 5; Underkjeben paa höire Side 6, paa venstre 7. 
Bag ved Neseboerne stode udad 5 Haar til höire, 2 til venstre Side. 
Mellem Næseboerne kunde Haarene ikke opsöges, paa Grund af Hudens 
Beskadigelse. 
Til Bugrynker fandtes ei heller hos dette Foster det mindste Spor. 
Störrelsesforholdene af Legemets forskjellige Dele vare ikke kjen- 
deligen forandrede, idetmindste ikke i den Grad, at deraf kunde uddrages 
sikkre Resultater, naar man tager Hensyn til den ringe Sikkerhed, hvor- 
med Maaling i Linier og halve Linier kan lade sig udföre paa blöde, 
büielige og elastiske Dele, hvis Grændser ikke ere skarpt afsatte. — Dog 
syntes Overkjæben ikke alene absolut, overeensstemmende med hele Lege- 
mets Væxt, men ogsaa relativt, at vere noget længere, og Hjerneskallen 
at staae mindre hvælvet frem. — 
Neseboerne stode noget mindre aabne, idet deres ydre stumpe 
Rand, tillige med den indenfor liggende Sliimhinde, i Form af en tyk 
Hudsvulst, syntes at være trængt hen mod den indre Rand, som var skarp 
og dannedes af en tynd Hudfold. Deres Afstand fra Kjæbens forreste 
Spidse udgjorde 1 24, istedetfor 10// hos det mindste Foster, hvilket 
udgjür en ganske liden relativ Forögelse i Afstanden. — Öienspalternes 
Størrelse (3) og Oienlaagenes Uddannelse, saavelsom Öinenes Stilling: 
til Mundspalten, var omtrent som hos de mindre Fostre. — Den yderst svage 
knopagtige Fremstaaenhed, der betegner Stedet, hvor Oregangen stöder 
til Huden, laae paa hver Side 10/ bagenfor Öiet. 
Underkjæben forholdt sig, saavel i Form som i sin Stilling til 
Overkjæben, ganske som paa de forhen beskrevne Fostre. 
Rygfinnen var heller ikke kjendelig forandret i Form eller Stilling. 
Ec* 
