235 
stürre Fosters Haleflige kun den forreste Rand hvælvet, den bageste lige 
eller endog svagt udhulet; og i Stedet for at hele Halefinnen (Halen med 
sine Flige) hos de mindste Fostre kun var omtrent 2 Gange saa bred 
som lang (209, udgjorde dens Brede hos dette större Foster 84”, 
dens Længde 23”, altsaa omtrent 5 Gange saa meget. Tévrigt havde 
Halefligene, især paa Rygsiden (Fig. C), flere Rynker, der syntes at an- 
tyde, at de vare indskrumpne fra en endnu betydeligere Brede. Den 
yderste Spidse af hver Haleflis var stump og vendte udad og bagtil. 
Bidrag til Bardehvalernes Udviklingshistorie. 
Naar iden her givne Beskrivelse de sex Fostre ordnedes efter deres 
tiltagende Störrelse, meentes de naturligviis tillige at vere ordnede efter deres 
tiltagende Alder og stigende Udvikling. Denne Mening syntes i Begyn- 
delsen at gjelde, ikke alene for Fosterlegemet i det Hele taget, men 
ogsaa for hver af dets enkelte ydre Dele. Thi fra först af havde kun 
tre af Fostrene staaet til min Raadighed: det fürste, fjerde og sjette i 
Rækken, og ved disse maatte unegteligen alle Delene synes, i samme 
Forhold som Störrelsen tiltager, lidt efter lidt at antage de mere blivende 
Former. At navnligen det förste eller mindste Foster tillige var det 
mindst udviklede, saavel i det Hele som i alle enkelte Dele, derom vid- 
nede ikke alene den större Blödhed, Farvelöshed, Trindhed, Stivhed eller 
rettere Spændekraft (Elasticitet) af alle Dele, men især den stærkere 
Krumning af Hoved og Hale -— aabenbart den for alle spade Fostre af 
Pattedyr, Fugle og egentlige (skelbelagte) Rrybdyr særegne Böining — 
fremdeles den ubetydelige Fremspringen af Ryg- og Halefinne, og overhove 
det alle de i selve Beskrivelsen anförte Former af hver enkelt Deel. Paa det 
Vid, Sel, naturvid. og mathem, Afh. XI Deel. Gg 
