245 
dyrene, henvises til de to ovenfor meddeelte Omrids Pag. 257. Hjerne- 
skallen er paa disse to Fostre forholdsviis til hele Legemet endnu större, 
paa Grund af Fostrenes större Umodenhed; men Kjæberne ere tillige 
mere langstrakte end selv hos de betydelig ældre Bardehvalfostre, rime- 
ligviis fordi 'Tandudviklingen tidligere forberedes. 
Som en af de meest characteristiske Dannelser for Finhvalerne 
maae Bugfurerne nævnes. Intet Spor fandtes til dem paa de fire smaa 
Fostre; med Sikkerhed kunde de heller ikke skjelnes paa det femte, 17— 
18” lange. De viste sig först hos det stürste (55/) af Fostrene. Hvor- 
meget dette endnu er tilbage fra Fuldbaarenhed, vil i en fölgende Af- 
handling blive efterviist; her kan det kun paastaaes, at det ikke endnu har 
naaet Halvdelen af dets fulde Fosterlengde; thi dette fölger af Melchiors 
Angivelse (danske Stats Pattedyr Pag. 266), at i en Vaagchval paa 28/ 
Længde, fanget i November Maaned, fandtes et Foster paa 8’, medens det 
her beskrevne ikke havde fuldt 5° Længde. Man kan altsaa angive saame- 
get, at Bugfurerne uddannes hos Vaagehvalfostrene en rum Tid förend disse 
have faaet deres halve Fosterlengde. De vise sig fra fürst af ikke just 
som Folder, men snarere som Furer, og strax i deres fulde Længde. 
Navnet „Bugfurer” synes altsaa at maatte foretrækkes for „Bugfolder” 
eller Bugrynker, og Navnet „Rörhval” synes ogsaa af denne Grund altid at 
vere bedre end „Rynkehval”, om det end ikke havde Sprogbrugen for sig. 
Ikke mindre eiendommelige Dele for Rörhvalerne ere Rygfinnerne 
og Halefligene, og det vil ikke vere uden Interesse at efterspore deres 
Udviklingsmaade. 
Hh* 
