a 
Iagttagelser. At ogsaa paa det menneskelige Foster det første Haarud- 
brud ingenlunde skeer paa een og samme Tid over hele Hudoverfladen, 
men deels over Oinene som Oienbryn, deels og især som Mundskjeg, og 
overhovedet rundt omkring Munden, findes fremsat i min Afhandling „om 
Haarenes Retning paa det menneskelige Legeme” (Bibliothek for Læger 
Nr. 4, 1858 Pag. 6; Millers Archiv 1857). 
Ogsaa i andre Henseender stemme Hvalernes Fosterhaar overeens 
med de åvrige Pattedyrs og Menneskets. De ere overmaade tykke og 
stive, meer eller mindre böiede eller krusede; men ogsaa paa det menne- 
skelige Foster fandt jeg (I. c. Pag. 6 og 7), at Fosterhaarene ingenlunde 
strax efter deres Udbrud have den blöde, duunagtige Beskaffenhed, der 
senere udmærker dem, at de tvertimod ere temmelig stive. — De findes 
saavel paa det qvindelige som paa det mandlige Foster, og hos begge 
Kjôn i samme Antal, hvorom allerede Sammenligningen mellem Vaage- 
hvalfostrene vidner, og hvorom mine særdeles talrige lagttagelser paa Mar- 
svinefostrene endnu mere have overbeviist mig; men ogsaa hos Menne- 
sket findes hine forste Haar omkring Munden i den förste Halvdeel af 
den femte Svangerskabsmaaned saavel paa de qvindelige som paa de 
mandlige Fostre, uagtet Haarvæxten paa dette Sted senere træder ganske 
tilbage hos Qvinden. 
Det er iövrigt ingenlunde en Selvfölge, at Haarene paa de voxne 
Hvalers Snude skulde være de samme som de paa Fostrenes. Hos selve 
Mennesket have vi, i det qvindelige Legeme, et Exempel paa Haarvæx- 
tens höist forskjellige Sæde i Fosterlivet og i den voxne Alder. Men 
for Hvalerne er det dog idetmindste meer end sandsynligt, at Haarene 
hos de voxne staae netop paa selvsamme Sted som paa Fostrene, og hvor- 
vidt hvert enkelt Haår virkelig er det samme som det, der fandtes i Fo- 
sterlivet, eller kun eet, der senere har aflåst det ved en Fælding, kommer 
herved ikke i Betragtning, da en saadan Aflösning eller, som den kaldes, 
Fælding af Haarene, er ganske almindelig selv allerede i Fosterlivet. 
