29 
den værende Afbildninger skulde formodes, findes allerede paa Fostre 
af mindre end À Fods Længde, kun at det Hvide har et stærkt rödligt 
Skjær, Især bevares Farvespillet særdeles tydeligt paa Fostre, der gjem- 
mes i Saltlage; men ogsaa paa Viinaandsexemplarer holder det sig i 
mange Åar, kun at de ere nedlagte medens de endnu vare friske, saa at 
Overhuden ikke er faldet af. Paa de mig fra Norge og fra Sydamerika 
sendte Delphinfostre (pag. 251) af 4 til 44, Fods Længde er Farvespillet 
mellem graat og hvidt end mere characteristisk, og paa de to ligeartede 
fra Norge er det aldeles eens hos begge. 
For at komme tilbage til Vaagehvalen, er der al Grund til at 
antage det Farvespil, som beskreves paa det femte og sjette Foster, for 
netop at være det, som findes paa den voxne Vaagehval; thi deels var 
det, saavidt kjendes kunde, eens paa begge, deels er det neppe i og for sig 
troligt, at et Skifte heri skulde finde Sted, og endelig angiver Dr. Kröyer 
Farven for Vaagehvalens Brystlemmer*), de eneste Dele af Kroppen, hvis 
Farve er bleven beskrevet, netop saaledes, som den var paa Fostrenes. 
[TER 
Beskrivelse af de ydre Former paa et Foster af 
»Reporkak” (B. Boops Fabr.). 
Allerede i Aaret 1859 modtog jeg af den nu desværre afdöde 
Assistent Egede i det nordlige Grönland et Foster af den grönlandske 
Reporkak, næsten 45 Tommer langt. Det var nedlagt i Salt og i en 
+) Dyret selv fik Dr, Rroyer ikke at see, skjondt to Individer fangedes under hans 
Ophold i Bergen, da han ikke fik Underretning om den ene Fangst, og var saa 
uheldig at komme for sildiy ved den anden saavel til at see Drabet, som til at sce 
det dræbte Dyr optages af Vandet. (Naturlistor. Tidsskrift 2, 623—624). 
Kk * 
