261 
Men jo mere disse to Fostre vare hinanden lige i Störrelse og Udvik- 
lingsgrad, jo tydeligere Rörhvalformerne vare uddannede hos dem, 
desto skarpere og haandgribeligere traadte Forskjellighederne frem, som 
fandt Sted imellem dem. 
Hovedet og hele Kroppen vare ulige tykkere og plumpere; Brystfin- 
nerne paafaldende lengere, Halen af en forskjellig Form; Rygfinnen baade 
anderledes formet og stillet paa en anden Plads, nemlig længere fortil. Vel 
var dette Foster mandligt, altsaa kjönsforskjelligt; men enhver mulig For- 
modning om, at de nysangivne Forskjelligheder skulde kunne tydes herved, 
maatte i alt Fald forsvinde ifülge den Overeensstemmelse, som i det Fore- 
gaaende er bleven paaviist mellem de smaa mandlige og qvindelige 
Vaagehvalfostre, 
Udmaalingerne viste Fölgende: 
Fra Snudespidsen til Rygfinnens forreste Ende var . . 22” 
(hos Vaagehvalen 24) 
_— _ bageste Ende var . . 234 
(hos Vaagehvalen 254) 
Fra Underkjæbens Spidse til Navlens Midte var . . . . 184” 
(hos Vaagehvalen 21) 
_ — Lemmet var ........ 25” 
(hos Vaagehvalen til Rilderen 244) 
— — Gallen 26” 
(hos Vaagehvalen 261) 
Heraf sees, at Halen hos begge Fostre omtrent har samme 
Længde, men at Rygfinnen hos Vaagehvalen sidder tæt foran Höiden af 
Gattet, altsaa tet foran Halen, hos Keporkaken omtrent 2/ mere fremad 
paa Ryggen, nemlig lige foran den bageste Trediedeel af hele Legemet. 
Nöiere betragtet forholdt samtlige Dele sig paa fölgende Maade: 
Hovedet var 103” langt, altsaa 4, eller forholdsviis 51, længere 
end paa den (644 lange Vaagehval, paa hvilken det var 10”, Mendet var 
