262 
53” bredt mellem Oinene (Vaagehvalfostret 4 1), altsaa forholdsviis 
paafaldende meget bredere. 
Hjerneskallen hvælvede sig kjendeligen paa Hovedets bageste 
Deel (ligesom paa’ Vaagehvalfostret). Formen af hele Hovedet var 
omtrent som paa Vaagehvalfostret, kun at det overalt var bredere 
og stærkere.  (Overkjæben sees afbildet Tavle IV Fig. C). Under- 
kjeben stod omtrent 47 ud foran Overkjæben, ligesom paa Vaage- 
hvalfostrene; dog var Forholdet ikke tydeligt at opfatte, paa Grund af 
Underkjæbens Brud i Midten. Mundens Længde, fra Hagen til Mund- 
vigen, udgjorde 74”. | 
Næseboerne stode 43” fra Kjæbens forreste Spidse (hos Vaa- 
gehvalen 43”). De vare aldeles lukkede, og toge sig ud som to 
smalle buede eller meget svagt S formede Sprækker, med Convexi- 
teten indad og bagtil, 8 lange (Vaagehvalens 1” lange), De conver- 
gerede fortil, hvor deres indbyrdes Afstand udgjorde 2, og divergerede 
bagtil, hvor den belöb sig til 8. Rummet imellem dem var kun meget 
svagt fordybet. Öinene sad tæt over Mundvigen. Öienlaagene syntes 
udviklede nok til at kunne bedække dem. Til tredie Oienlaag og til 
Taarepuncter fandtes intet Spor. 
Den ydre Oreaabning fandtes paa hyer Side 2” 11/ bag Oie- 
spalten, 5 under en Linie, der forlængedes fra denne lige bagud. 
Paa Over- og Underkjæben fandtes flere Rnopper, i hver Knop 
et Haar. Disse Knopper kunne vel altsaa kaldes Haarknuder, Paa 
Overkjeben vare 26 (see Tavle IV Fig. C), paa Underkjeben 52, 
foruden en Deel, omtrent 50, meget smaa foran paa Snudespidsen. 
Af hine 26 vare 5 stillede lige i Middellinien paa en der forlö- 
bende Ophüining, 2 paa hver Side af Blesehullerne og 9 paa höire, 
8 paa venstre Rand temmelig uregelmessigen i to Rader. Symmetrien 
var, som ogsaa Tegningen viser, skjöndt ikke fuldkommen, dog ikke at 
miskjende. — Paa Underkjeben vare Haarene fortrængte hen mod 
