267 
Fostres Ydre, og skjüadt det ikke udtrykkeligen fölger deraf, at alle Ar- 
terre overhovedet lade sig adskille ad denne Vei, da Artsforskjellighe- 
derne idetmindste ikke i de ydre Former tör antages altid at træde saa 
kjendelig frem, bliver der dog al Grund til at formode, at det virkelig 
lod sig udföre i Almindelighed. Allerede derved vilde være overordentlig 
meget vundet for Cetologien, og Hvalfostrenes Betydning vilde ikke været 
anslaaet for höit i den {ste Afhandling (Pag. 201), selv om de for Fo- 
strene gjeldende Artscharacterer ikke skulde være anvendelige paa de voxne 
Dyr. — Men der er al Grund til at formode, at virkelig de for Fostrene 
gjeldende, og største Delen saa let iöinefaldende Characterer ere fuldt 
anvendelige paa de voxne Dyr. For at prove denne Formodnings Rig- 
tighed, gjelder det fårst og fremmest at sammenligne de paa Fostrene 
iagttagne Forhold med dem hos de voxne Individer, forsaavidt de ere 
kjendte. Med Hensyn til Vaagehvalen blev Sammenligningen med de 
ydre Dele af det voxne Dyr givet ved hver Deel især, forsaavidt sikkre 
lagttagelser havdes; en fuldstændig Sammenligning kunde ikke gives, da 
Ingen endnu har leveret en Beskrivelse af Vaagehvalens Ydre. 
Af den grønlandske Keporkak, hvortil det beskrevne Foster hörer, 
haves Fabricii Beskrivelse i Fauna groenlandica (Hafniæ et Lipsiæ 1780 
pag. 36--59) og i dette Selskabs Skrifter (for 1808—1809, 6te Bind 
Aste Hefte). Vor første Opgave vil være dermed at sammenligne den 
her givne Beskrivelse af Fostret, og undersøge, forsaavidt Afvigelser finde 
Sted, hvorvidt de maatte være af subjectiv eiler objectiv Natur. 
Fabricius giver i sin Fauna groenlandica følgende Characteristik 
for den ørånlandske Keporkak: ,,Balena fistula duplici, dorso extremo 
3 ” plıcı, 
protuberantia pinnæformi, capite recto obtuso, ventre sulcato”. I denne 
Characteristik er det aabenbart kun Hovedets angivne Form, der kan 
LI* 
