m 
skraa op mod den;” men paa Afbildningen er Underkjæben tvertimod 
lidt længere og fremspringende foran Overkjæben, ligesom den er det 
paa Fostrene, og jeg maa endog betvivle, at Underkjæben virkelig paa 
nogen Bardehval skulde vere kortere end Overkjæben, da dette ikke godt 
stemmer med hiins Bestemmelse at optage de fremragende Barder ved 
Mundens Lukning. At dette ogsaa skeer hos Reporkaken, siger Fabri- 
eius endog udtrykkeligen: „in maxilla inferiore cavitas, lamellas oblique 
inlus tendentes excipiens”. 
Fabrieius’s Udtryk om Brystfinnernes forreste Rand, at den er 
„afrundet og ved mange Buer udkælet”, og om Halefligene, at de ere: 
„rotundato-acuti, margine antica integri, postica crenati”), passe saa godt 
paa mine Fostre, at man derved paa den ene Side faaer Tillid til disse 
Characterer for Keporkaken, paa den anden Side faaer yderligere Tillid 
til Fostrenes Anvendelighed ved Artsbestemmelsen. — At idvrigt paa 
den af Fabricius til den danske Afhandling givne Tegning Halefligene 
ligetvertimod Fabricii eget Opgivende, ikke have Spor til de omtalte 
Takker paa den bageste Rand, ere lige brede i hele deres Længde og 
ganske stumpe ved Enden, viser kun hvor liden Tillid denne Tegning 
fortjener; ligesom ogsaa hans Angivelse, at der i Brystfinnerne findes 
5 Fingre, maa holdes hans Uvanthed med anatomiske Undersögelser 
til Gode. 
Ved Bugfurernes Beskrivelse méder en meget besynderlig Uover- 
eensstemmelse. Fabricius beskriver dem som: ,,se invicem cingentes (dua- 
bus semper antice posticeque concurrentibus & angulum formantibus, 
sicque extimis longioribus) a lateribus magis rotundatas. I den danske 
Afhandling beskriver han dem endnu tydeligere som strengt concentriske. 
Han siger nemlig, at de „löbe jævnsides ved hinanden efter Kroppens 
Længde, dog saaledes, at de for og bag måde hinanden to og to fra 
begge Sider, til at danne spidse Vinkler, men til Siderne ere udbredte 
afrundede; derved blive de yderste Furer større i Omfang, og gjüre 
