277 
Lethed, saa at sige ved förste Oiekast, kan kjende de langhaandede Fin- 
hvaler fra de korthaandede, endog paa meget spæde Fostre, især ved den 
saa characteristiske Form og Længde af Brystfinnerne, men ogsaa ved 
Rygfinnens forskjellige Plads, den forskjellige Haarvext omkring Munden 
og hele Legemets ulige Förhed og Plumphed. — Man vil indrömme, at 
disse Skjelnemerker, der navnlig gjelde mellem B. Boops Fabricii og den 
norske Vaagehval, og nærmest ere hentede fra Undersögelsen af Fostrene, 
have större Betydningsfuldhed, end de, som tidligere lode sig angive, som 
f. Ex. de af Dr. Kroyer til Adskillelse netop af disse to Arter givne, 
nemlig at paa Vaagehvalen ,,Barderne ere hvide af Farve, og deres to 
Rækker fortsættes lige til Overkjebens Ende, hvor de löbe sammen; 
Brystfinnerne ere hvide mod Midten saavel paa Under- som Overfladen, 
medens B. Boops efter Fabricius har sorte Barder og foran i Kjæben et 
aabent Rum uden Barder, og dens Brystfinner paa Overfladen ere ganske 
sorte, paa Underfladen ganske hvide”. (Naturhist. Tidsskr. 2. Deel 1840 
Pag. 657.) ; 
Der bliver endnu kun Spörgsmaal om, hvorvidt ogsaa de for- 
skjellige Arter af korthaandede eller af langhaandede — om saadanne 
skulde gives — ere at skjelne fra hverandre indbyrdes paa Fostrene, uden 
at tye til de indre Deles Undersögelse. — Spürgsmaalet kan ikke endnu 
besvares med Vished, da Ingen hidtil har havt Leilighed til at sammen- 
ligne Fostre af to forskjellige Arter i een af disse Finhvalgrupper. 
Vi ville her altsaa kun anföre de Grunde, der tale for, at det 
virkelig tér antages at kunne skee, og paa hvilke Dele Artsmærkerne især 
tör forventes. 
Brystlemmerne ville her neppe kunne afgive Merker, thi virkelig 
synes disse ikke at afvige synderlig i forholdsviis Længde hos de formeent- 
lig forskjellige Arter korthaandede Finhvaler, ci heller synes de i Formen 
engang at afvige saa stærkt hos dem som vi have fundet det mellem det 
femte Vaagehvalfoster i Rækken og de övrige. — Ryg- og Halefinne ere 
