den store Spidse, nærmest til dem hos Inia (see Fred. Cuvier de l’histoire 
naturelle des Cétacés Afte Tavle). 
7) Om Bardehvalernes Tender i Fosterlivet kan, efter de hidtil 
gjorte Iagttagelser, fölgende Udviklingshistorie antages at vere efterviist. 
Det første Spor til deres Sække og Rimer viser sig meget tidligt i Fo- 
sterlivet, navnlig medens Rygraden endnu har sin Foetalkrumning, især 
fortil i begge Rjæber. Saaledes idetmindste efter en Tagttagelse paa et 
Vaagehvalfoster (Pag. 514). — Deres fulde Udvikling have Tænderne — 
dog altid endnu indesluttede i Tandsækkene indeni Rjæbernes Render — 
hos Fostre, der omtrent have naaet 3, af Moderdyrets Störrelse. Saa- 
ledes tår man vel slutte deraf, at de fandtes fuldt udviklede hos et Re- 
porkakfoster paa 55°, hvortil Moderdyret bliver 55 Fod og derover, og 
hos et Rethvalfoster paa 29” (ifölge Hr. Laurillards private Meddelelse), 
hvis Moderdyr opnaaer omtrent 50’—60° i Længden. Kort efter svinde 
Tænderne, medens de endnu ligge indesluttede i de af Gummerne skjulte 
'Tandsekke. Deres Svinden begynder fra Spidsen af, og gaaer formo- 
dentlig rask frem, Dette tår vel antages af den Omstendighed, at deres 
Slid allerede var saa fremrykket paa det större Reporkakfoster. Hövrigt 
synes allerede i Kimernes Form at være sat en Grændse for Tændernes 
Vext; thi de ere ikke, som de aabne Tender, bredere, men smallere 
ved Grundfladen. — Efterat Bardernes Fremvæxt er begyndt, findes intet 
Spor mere til dem. Idetmindste lykkedes det ikke at finde noget saadant 
paa et 6° langt Foster af Vaagehvalen. 
Bardehvalernes Fostertænder kan vistnok ansees for et af de mierk- 
værdigste Exempler paa den oprindelige Lighed i Formernes uendelige 
Mangfoldighed. Organer og Organsystemer, hvis Nytte er almindelig 
udbredt, dannes ogsaa i de Tilfælde, hvor deres Brug synes aldeles at 
