334 
(h), Vingebenene (g, g) og Mellemkjæbebenene*) (b); men 
den forskjellige Andeel, som hvert af disse Been tager i Ga- 
nens Sammensætning, er meget forskjellig fra den hos Bar- 
dehvalerne. Ganebenene (h) tage hos Næbhvalen nemlig en 
meget ringe Deel i Ganens Sammensætning, Vingebenene 
danne den hele bageste Trediedeel deraf, medens et ganske 
omvendt Forhold finder Sted hos Bardehvalerne. Mellem- 
kjæbebenene indtage störste Delen af Ganens forreste Tredie- 
deel; Plougbenet stikker kun frem paa to Steder (i og D. 
I den forreste Trediedeel er Ganen rendeformig ud- 
hulet paa langs, idet Mellemkjæbebenene og Plougbenet her 
(med Undtagelse af allerforrest) ligge höiere end Overkjæ- 
bebenene. Disse danne altsaa her (ec, c) to Lengdeforhöinin- 
ger, een paa hver Side, der i den midterste Sdie Deel forene 
sig i Middellinien, saa at hele den midterste 'Trediedeel af Ganen ud- 
gjør en Hüiryg (a, a) i Modsetning til den forreste Trediedeel. Men 
endnu langt sterkere stige de to Vingcheen (g,g) frem, kun at de fortil 
i Middellinien adskilles ved en dyb Længdegrube. Vingebenene danne 
overhovedet to dybt nedstigende Beenkamme, i Modswtning til de to cha- 
racteristiske Beenkamme paa Overkjæbebenene, der omtrent staae lige 
over dem. 
Beklædt af de blöde Dele har Ganen ikke overalt den samme Be- 
skaffenhed. Dens Overflade er regelmæssigen deelt i ganske glatte og i 
meget ru eller hvasse Strög. Nærmest Middellinien, navnlig i Fordyb- 
*) Efter Cuviers Afbilduing§(ossem. foss. V, 1, Tab, 24 Fig. 19) at domme, vilde 
Mellemkjebebenene endog strække sig langs de forreste to Trediede!e af Ganens 
Middellinie indtil de smaae Ganebeen. Paa denne Afbilduiny staaer nemlig Mel- 
lemkjæbebenenes Mærke b ogsaa paa de to Beenstykker i Middellinien mellem Ploug- 
benets forreste (i) og bageste Fremragning (1); men ved nærmere Eftersyn vil 
man finde, at disse to Beenstykker, hore Overkjæbebenene til, og kun skilles fra 
disses Hovedstykke ved en smal, men dyb Fure (see Fræsnittet) 
