939 
pegende med den temmelig stumpe Spidse fortil og tildeels opad og 
indad. Deres Længde var mellem 2 og 5‘, deres Tykkelse henved 4. 
Deres stumpe Rod stak aldeles ikke ned i Tandrenden af Kjieberne, 
Roden syntes endog kun at staae i meget svag organisk Forbindelse med 
Tandkjödet; Tænderne laae tilsyneladende kun ved Indtérringen fæstede 
indeni Tandkjédet. Wed Skeletteringen maae disse Tender altsaa altid 
gaae tabte med de blöde Dele, og heri ligger sikkerligen Aarsagen til, at 
de hidtil næsten slet ikke ere blevne iagttagne. 
Jeg maatte nödvendigviis ônske at lære disse affieldige Abortiv- 
Tænder at kjende i deres mikroskopiske Sammensætning, og Hr. Regi- 
mentslege Fbsen havde den Velvillie at slibe mig en Længdeskive af een 
af dem samt en Rekke Tverskiver af en anden. Paa den 5te Tavle har 
jeg i forste Figur givet hiin fuldstændigt i omtrent 56 Ganges Forstör- 
relse, og i den anden Figur et Brudstykke af een af Tverskiverne omtrent 
72 Gange, forstörret. 
Som ydre Beklædning af Tanden skjelnes nærmere Roden et Lag 
Tandkit (Cement) med Beenkorn, nærmere Spidsen derimod et Lag, hvori 
sees en Række meget tynde og tœtstauende, næsten parallele, kalkede Straa- 
ler, for störste Delen svagt krummede, nærmest Spidsen sterkt bölgede, 
alle med den indre Ende vendt mod Roden, overhovedet snarest lig- 
nende Dentinens Ralkstraaler i de fleste Pattedyrtænder. Dette Lag var 
overmaade haardt og sprödt, paa Tversnittene ogsaa for störste Delen 
sprunget af ved Slibningen, hvorfor det mangler paa 2den Figur. Paa 
störste Delen af dens ydre Flade findes et endnu yderligere, klart, skjort 
Lag, der udentvivl er Tandkit, skjündt dets Beenceller ikke ere tydelige. 
Henad Tandens Spidse trængte denne yderste Masse paa enkelte Steder 
(a, a) i Form af Tapper dybtindi det rörede Lag, og havde tillige en guul 
Vv* 
