350 
vil det vere hensigtsmessigere at gjöre den til Gjenstand for en særskilt 
lille Afhandling i det Fölgende. Her maa kun den Egenskab, som alle 
disse fire, ellers saa forskjelligartede, Legemer have tilfelleds, komme i 
Betragtning, nemlig deres Ufordöielighed. 
At alle hine Dele nemlig maae være meget svært oplöselige, föl- 
ger allerede deraf, at de overhovedet fandtes i den anden og fålgende 
Maver, medens alle övrige Dele af de slugte Dyr vare oplåste, ligesom 
ogsaa hos Delphiner og, saavidt jeg har kunnet erfare, hos Finhvalerne 
alle nedslugte Fiske oplöses allerede i den förste Mave, uvist iövrigt om 
ikke Beenradene gylpes op. 
Men skjöndt de omtalte haarde, tildeels spidse og skarpe Legemer 
laae i overvættes stor Mengde i de övrige Maver, fandtes intet Spor til 
dem i 'Tarmen, og Antagelsen synes saaledes at ligge meget ner, at hine 
mange Skillerum i den tredie Mave nærmest ere bestemte til at lægge 
g er fuldendt. 
Om Blækfiskenæbene i Nebhvalens Maver melde flere ældre Tagttagere 
(Hunter 1. c. Pag. 411, Baussard 1. c. Pag. 204). — At ogsaa det övrige 
her angivne Indhold ikke usædvanligt men tvertimod almindeligviis findes 
dem Hindring i Veien for at trede ud, inden deres Oplösnin 
deri, synes allerede at ligge i Sagens Natur, og har jeg ogsaa faaet be- 
krieftet ved et Par private Meddelelser (især om det i Rielerbugt 1801 
tagne Individ). 
Nebhvalen har ingen Blindtarm og overhovedet ingen Adskillelse 
af Tarmen i en Tyndtarm og Tyktarm. Dens Lengde blev ikke maalt, 
da Kriset ikke kunde lösnes paa Grund af den tilsigtede Undersögelse 
af Lymphekarrene, men den syntes at vere omtrent 3 Gange længere end 
Kroppen. Dens Vidde var omtrent 144—2”. 
