397 
henimod dettes Anheftelse, deels følgende med de större Venegrene, 
deels ogsaa forlöbende i Mellemrummet imellem dem. Under dette Forlöb 
forene sig i Reglen to eller tre til een större Green, iser nærmere ved 
Tarmen; nogle holde sig dog ganske isolerede, ofte netop et eller andet 
Lymphekar af usedvanlig Tyndhed. Alle ere mildt krummede i Slan- 
gegang; jo tyndere Rarret er, desto talrigere men mindre ere dets Krum- 
ninger. De tykkeste af Lymphekarrene have omtrent 1/ i Gjennemsnit, 
de tyndeste vel neppe 27”, | 
Lymphekjertlerne ligge anhobede omkring de stürre Karstammer 
i Kröset, uden at forene sig til et Pancreas Aselli. For at naae hen til 
dem, löbe Lymphekarrene ofte et Stykke Vei skraat hen over Venestam- 
merne, — Injectionsmassen var næsten overalt traadt ind i Kjertlerne, men 
intetsteds gaaet [igjennem dem. En egentlig Injection af Lymphekjert- 
lerne var altsaa ikke lykkedes. Kjertlerne havde det paa Injectionspræpa- 
rater sædvanlige gule, knoppede Udseende som hidrörer fra det i deres 
Masse extravaserede Qviksülv, og dette vil maaskee i og for sig vere 
tilstrækkeligt til at vise, at Lymphekarrene ikke beholde deres fulde Vidde 
i Rjertlernes Indre, i hvilket Fald Injectionen ikke synes at kunne have 
havt Vanskelighed med at træde igjennem dem. Men end ydermere seer 
man idetmindste paa enkelte af Rjertlerne ret tydeligt, hvorledes Lym- 
phekarrene forholde sig strax ved deres Endtrædelse i dem. Dette er 
gjengivet paa Tegningen ved den meest nedadliggende Rjertel. Man seer 
nemlig, at hvert Lymphekar ved at trade ind i Rjertlen deler sig dendritisk 
i flere endog meget smaae Grene. Det Samme i omvendt Retning 
maa aabenbart finde Sted ved Karrenes Udtrædelse af Rjertlerne, og 
Forholdet er altsaa ligt Venernes i Leveren; de indtredende Lym- 
phekar svare til Portaaren, de udtrædende til Levervenerne. Om i Rjert- 
lernes Indre de mindste Lymphekargrene kun danne Net og Anastomoser, 
vides ikke, men der er neppe Grund til at antage Udvidelser paa dem, 
