allermindst store sinusagtige Udvidelser. Hvad man har troet at see 
heraf, ligger det kun alt for nær at tyde som Konstfrembringelser. 
Om Nebhvalens Hjerne, 
Af de Dele, som fandtes i den Haallandske Sending, staaer endnu 
kun Hjernen tilbage at beskrive. 
Den var udmerket godt vedligeholdt. I et Anker med Viinaand 
laae den i en Skaal omgivet med Bomuld saaledes, at den ikke havde 
kunnet lide andet Tryk end af sin egen Vægt. At denne kan have ind- 
virket paa dens Form, maatte man fra först af ledes til at befrygte ved 
at see den. Den var nemlig langt (omtrent 4 Gang) mere höi end lang, 
derhos dobbelt saa bred som lang, saa at dens Grundflade (‘Tavle 8 
Fig. 1) var meget mindre end dens forreste og bageste Flade (Fig. 2), 
og virkelig laae den i Skaalen paa den forreste Flade, og havde her en 
Plathed, som aabenbart hidrérte fra Trykket. 
For om muligt at komme til Vished om, hvorvidt den nærværende 
Form stemmede overeens med den naturlige, formaaede jeg Hr. Dr. Bendz 
ved den Kongl. Veterinærskole til at lade Hovedet paa det i Skolens 
Museum opstillede 214° lange Næbhvalskelet save igjennem (i mit Verge 
fandtes dengang ikke noget endnu), og lod en Gipser tage Aftryk af Hjerne- 
skallens Hule. Dette Gipsaftryk, der vilde vise Hjernens Form, hvis Hjer- 
neskallens Indre kunde antages at have veret aldeles opfyldt af selve 
Hjernen, var 6” langt, 101” bredt, 73” höit. Ogsaa efter disse Maal 
viser det sig, at Næbhvalens Hjerne er mere høi og især meget mere bred 
end lang, hvilket vel er overeensstemmende med den hos Delphinerne 
fremherskende Form, men dog her i en usædvanlig stærk Grad. Dog 
synes den forreste Deel af den nederste Flade (Tavle 8 Figur 1) ved 
Trykket at vere bleven tvunget lidt tættere hen imod Seenerverne. Paa 
