562 
Historisk Oversigt over Næbhvalens Literatur. 
Efterat have meddeelt det Udbytte, som de ved Capt. Holböll 
og Hr. Haalland sendte Dele have tilladt mig at gjöre til Andarnefias 
eller Næbhvalens Anatomie, turde det maaskee nu, da det neppe længere 
vil betvivles, at dette Dyr er det samme som de Nyeres Hyperoodon, som 
Grünlændernes Anarnak og Færüernes Dögling, have en vis Interesse at 
tage et historisk Overblik over den hele Rekke af Fata, som dette Dyr 
har havt i Literaturen. 
Den ældste Angivelse af Næbhvalen findes i Frongespeilet. 1 dette 
Værk, der antages at vere fra det 12te Aarhundrede, hedder det (Einer- 
sens eller Soröe-Udgaven i 410 1768 Pag. 125) i den danske Oversæt- 
telse: „Videre ere der endnu to Arter af Hvaler, af hvilke den ene hedder 
Andhval (Andhvalur), men den anden Svinhval (Svinhvalur) og blive de ikke 
större end 25 (26) Alen*), og det endda kun de, der kunne blive de störste; 
og ere de Hvalfiske ei ædelige for Mennesker, thi den Fedme som smæltes 
af dem, kunue hverken Mennesker, eller noget andet Dyr, som æder deraf, 
fordöie hos sig, thi det rinder allevegne igiennem Mennesket, og ligesaa 
igiennem Tree, ja det vil endog ikke holde alt for vel, naar det staaer 
i nogen Tid, om det var Horn”. Lignende Egenskab tillægges, som strax 
nöiere vil blive fremsat, Döglingens Spæk af Færingerne. 
I Th. Bartholins Fortegnelse over de ved Island forekommende 
Hvaler, hvilken han (Historiar. anat. rar. Centuria IV. Histor. 2% Hatniæ 
4657) siger, at en islandsk Priest har sendt til Olaus Worm med Afbild- 
ninger af hver Art iser, hvilke han dog „datä industria, ut opere par- 
ceret” har udeladt, lyder Angivelsen saaledes (pag. 275): „Sextum And- . 
hvalur seu Andarnefia, quod rostrum habeat anati simile. XV ulnas, que 
*) Hvis ikke alle Hvaler og Dyr overhovedet ere blevne næsten to Gange mindre i de 
sidste 6 Aarhundreder, saa kan den gamle islandske Alen ikke have været stort 
mere end en nuværende dansk Fod. 
