Rk. 
phiner, ligesom ogsaa Schlegel. under „die Butzköpfe” opstiller D. glo- 
biceps, Rissoanus og leucas (Abhandl. 1 Heft. 1841 Pag. 55). 
klein opstillede det Daleske Dyr (Historie piscium natur, prom. 
Missus 2. 1741. pag. 15) som: Balena ore rostrato.  Balæna tripinnis, 
edentula, minor, rostro parvo. 
1 Erich Pontoppidans: det fürste Forsög paa Norges naturlige 
Historie, Kbhvn. 1755. 4to (2den Deel Pag. 200) siges, i Opregnelsen 
af de mindre Hvaler: „Hr. Wilhelm Frimann, Sogne-Præst paa Manger 
„beretter, at.han eengang har sect en liden Hvalfısk af 10 à 42 Alens 
»Længde, hvilken havde fra For-Hovedet hengende en oval Tryne, skabt 
»næsten som et Gaase-Næb, deslige hverken han eller det medhavende 
„Folk erindrede sig nogen Tiid at have seet. I det jeg skriver herom, 
„tilsendes mig en anden Relation om selvsamme Fisk, som jeg vil kalde 
»Balænam rostratam, eller Nebbe-Hval. Den blev 1750 fanget paa 
»Eskevigen ved Fridrichshald af Hr. Oberst- Lieutenant Kolbiörnsens 
„Folk, var 26 Fod lang og havde i Rives en Unge 6 Fod lang. Dens 
„Neb, som allermest adskiller den fra andre, saavelsom dens ganske Skab- 
hing, sees paa det hosfüiede Kaabber-Stik”. Derpaa gaaer Pontoppidan 
over til at omtale Döglingen, uden at han iövrigt berörer, at der mellem 
den og Nebbehvalen skulde antages en Artsidentitet. 
At Pontoppidan ikke kjendte Dales lagttagelse eller Kleins Beret- 
ning derom, i alt Fald ikke fandt Artsligheden imellem dem, kan natur- 
ligviis ikke undre. Derimod maatte man have ventet i den paafölgende 
A2te Udgave af Linnes Systema Nature (1766) at finde Déglingen, eller 
Nebbehvalen, eller Dales Floundershead under Rleins nys anförte Charac- 
teristik opstillet enten som een eller flere Arter, hvilket ikke er Tilfældet. 
Først Gunnerus gjorde (1767 i sine Anmærkninger til Leems Beskrivelse 
over Finmarkens Lapper Pag. 500) midt iblandt en stor Deel forvirrede 
Meninger om Hvalernes Artsbestemmelse den gode Bemærkning: „Mar- 
„tens Buts-Ropf, som nogle holde for at være den samme som Englen- 
