974 
lövrigt er maaskee Indbjergningen af Næbhvaler ikke saa over- 
ordentlig sjelden paa de danske Kyster, som man af Mangel paa Beret- 
ning derom almindeligviis antager. Hr. Capt.-Lieutenant Irminger har 
meddeelt mig en Tagttagelse af fire Næbhvaler, som han saae indstran- 
dede i det lille Belt den 14 November 1858 (see ovenfor Pag. 328). 
Slutning. 
Den fra den fjerne Oldtid ved alle höinordiske Kyster saa velbe- 
kjendte Hval, af Nordmændene kaldt Næbhval, af Islenderne Andhvalur 
eller Andarnefia, af Færingerne Dögling, af Grünlænderne Anarnak, let 
kjendelig for de uvidenskabelige men erfarne Kystbeboere ved Snudens 
Dannelse, der mindede dem om et Andenæb, og ved Spækkets sterkt 
laxerende Egenskab, blev altsaa indfért i Systemet under Navn af Balæna 
rostrata, men med ensaa ufuldkommen Characteristik, at man ansaae den 
for en Bardehval, og at en saadan nu virkelig synes at skulde beholde 
Navnet. Da Næbhvalen senere selv kom Naturforskere i Hænde, an- 
saaes den for et nyt Dyr, beskreves som oltest feilagtigt iser med Hensyn 
til Tænderne, eller Beskrivelserne misforstodes, og alt efter Systemati- 
kernes derefter dannede Forestillinger om Dyret — eller rettere om de 
iagttagne Individer, — fik det en stor Mengde forskjellige Navne, af 
hvilke det for Tiden endnu berer det allersletteste, forsaavidt deri ligger 
en Paastand, der ikke alene er urigtig, men endog stridende imod Grund- 
reglerne for Pattedyrenes Organisation. 
Nebhvalen viser ikke alene i sin ydre Legemsform, men endmere 
i sin indre Bygning saa mange vigtige Særegenheder, at dens generiske 
Adskillelse er tilstrekkeligen begrundet; men Navnet Hyperoodon kan 
dette Genus neppe beholde, efterat det maa ansees for aldeles afgjort, at 
her ligesaalidt som ellers i Pattedyrklassen findes Tender paa Ganen. 
