CE 
Heraf vil det sees, at der findes en stérre Overeensstemmelse 
mellem de i Paris anstillede Forsög og mine, end man skulde have for- 
modet efter de forskjellige Individer og Undersügelses Methoder, der ere 
blevne anvendte. 
Da Forsögene over, hvormeget Kulstof der gaaer igjennem Huden, 
nermest ere anstillede for at finde, hvormeget man i det Höieste burde 
drage fra den Mængde Kulstof, som forlod hele Legemet, saa kunne 
de anférte Resultater egentlig ikke ansees som endelige Besvarelser af 
det Spørgsmaal, om Huden overhovedet bidrager til Udviklingen af 
Kulsyre; thi de smaa Qvantiteter, som bleve fundne, kunde muligen 
hidröre fra en eller anden öieblikkelig lille Utæthed mellem Perso- 
nernes Ansigt og Masken, eller fra Anus; men selv om dette, hvad 
jeg iövrigt ikke har nogen bestemt Grund til at antage, virkelig har været 
Tilfælde, da forstyrres dog aabenbart herved ikke Overeensstemmelserne 
mellem mine og Andrals og Gavarets Forsög paa nogen væsentlig Maade. 
Medens det derfor har været mig en Glæde at see, at disse Forsög 
ere blevne optagne gunstigt af flere Forfattere, kan jeg ikke forbigaae 
den Bemærkning: at saavel Weinlig i Pharmaceutisches Centralb. 1845 
Side 764, som Marchand i sin „Lehrbuch der physiologischen Chemie” Side 
449, har Uret i at sammenligne Andrals og Gavarets Talstörrelser med 
Middeltallene af mine Forsög, som for en Deel ere anstillede til Tider, 
hvor den udviklede Mængde af Kulsyre er mindre end paa andre Tider 
af Dögnet. Som en Fölge heraf udvise Andrals og Gavarets Forsig 
ved disse Sammenstillinger et noget större Resultat end mine Forsög, 
men at dette i Virkeligheden ikke er Tilfældet, vil sees af ovenstaaende 
Tabel. 
Professor Liebig misbilliger den af mig benyttede Fremgangs- 
maade, idet han antager, at man lettere kan bestemme Kulstofmængderne 
i Neringsmidlerne og Excrementerne, end i den udaandede Kulsyre, lige- 
som det ved en Undersögelse over, hvormeget Rög der dannes af noget 
