mere Ilt, og afgive en större Mængde Varme, end i de hede Egne, kom- 
mer han til den Slutning, at Mennesker og Dyr ikke alene behüve en 
stürre Mængde Neringsmidler i de koldere Egne, men ogsaa meget kul- 
stofrigere, end i de varme Lande. Ja han mener endog, at Beboerne 
af de varme Lande vilde blive syge, om de nöd samme og ligesaa mange 
Næringsmidler, som Beboerne af de koldere Lande*) 
For at bekræfte disse Sætninger anförer han blandt Andet, at 
Englænderne tabe deres Appetit, naar de komme til Jamaica, og at Sa- 
mojederne fortære en Mængde Fisk, Rjüd, Tran og 'Felle, hvilke sidste 
Stoffer, som bekjendt, ere særdeles rige paa Kulstof. Af lignende Grunde 
antager han, at Menneskene i det tempererede Klima behöve en heel 
ottende Deel mere af Næringsmidler om Vinteren end om Sommeren. 
For at de ovenanfürte Erfaringer imidlertid skulde have nogen 
bevisende Kraft, er det ikke nok, at de ere sande, men det maa endvidere 
undersøges, om ikke andre og vægtigere Grunde, end Varmeforskjellen i | 
Atmospheren her gjøre sig gjeldende. 
Hvad den Erfaring angaaer, at Englænderne og andre Beboere 
af de temporerede Klimater tabe deres Appetit ved at komme til de var- 
mere Lande, da bevises herved ikke, at de samme Personer derfor ud- 
aande mindre Kulsyre i de varme Lande, end i de kolde; og selv det til- 
syneladende Rigtige i Liebigs Slutning falder aldeles bort, naar man 
sammenligner de forskjellige Beboeres Levemaade i eet og samme Klima. 
Hvad de varme Lande angaaer, da har vor bereiste insigtsfulde Lands- 
mand, Lector Liebmann, meddeelt mig efterfålgende Fortegnelser over 
de daglige Neringsmidler, som de velhavende Spaniere nyde i Mejico, 
under en Middelvarme af 25° C, samt over den Rost, den simple Indianer 
erholder, naar han paa Reisen ledsager den Fremmede eller iövrigt ar- 
beider for Andre. 
+) See Side 23. 
Cee* 
