300 
Inspecteur i Sydgrénland, som har levet det meste af 23 Aar i Grünland, 
at de Indfédte i Reglen ikke fortære mere end Europæerne, men da de 
kun nyde eet ordentligt Maaltid i Dögnet, fortære de unægteligt ved dette 
stérre Qvantiteter, end Europæerne, (som i det mindste spise 5 Gange, 
undertiden 5 Gange i Dågnet) fortære ved hvert enkelt Maaltid. 
Naar Grünlænderne i den koldeste Tid lide Mangel paa Fåde, da 
kan denne afhjelpes ved daglig at tilstaae hver fra 4 til 4 Pd. tort Brod 
og en ubetydelig Qvantitet Spæk eller Fran. Overhovedet tiltager Brugen 
af tilførte Næringsmidler, saasom Brod, Gryn, Erter, Meel og navnlig 
Kaffe i en höi Grad, medens Nydelsen af Sælhundekjåd aftager, noget, 
som blandt andet aldeles taler mod Nüdvendigheden af at nyde saa kul- 
stofrige Næringsmidler i de koldere Egne af Jorden. 
At Grønlænderne imidlertid ofte fraase er udenfor al Tvivl. 
Præsten Funch anförer saaledes i det af ham udgivne Skrift, som förer 
Navn af 7 Aar i Nordgrönland: ,,Grünlændernes Letsindighed er meget 
stor med Hensyn til at fraase og fortære alt paa engang, hvad der gives 
dem til flere Dages Underhold. At forsyne sig for en kommende Tid 
have de endnu ikke lært, hvorimod de med stor Taalmodighed sulte i 
flere Dage. 
Men herved maa endvidere bemærkes, at den Tid, da Grönlien- 
derne fraase stærkest, er netop den, hvor de mindst lide af Kulde; thi 
deels er det om Sommeren, hvor de som oftest have Næringsmidler nok, 
deels medförer en riig Fangst om Vinteren, at deres smaa Jordhuse nu 
oplyses og opvarmes ved Tranlamperne saaledes, at baade Grönlienderne 
og Europæerne ere nådte til at aflægge de fleste Klæder, saalænge de 
opholde sig i Jordhusene. „Heden i disse Boliger er som i en Badstuc, 
saa at Beboerne næsten sidde någne””). 28°C skal være den sædvan- 
lige Varme i disse Boliger, hvilke i det mindste Fruentimmerne kun sjel- 
*) Petersen: Hans Eycdes Levnct, Side 25, 
