HAZAI POLYGONATUM-FAJOK ANATÓMIAI MEGHATÁROZÁSA. 69 



igen keskenyek. A kiemelkedő erektől távolabb eső tájain az epidermisznek 

 mindenütt lélegző nyilasok vannak, még pedig meglehetősen szabályosan 

 elrendezve. A lélegző-nyilasok közötti sejtek nem oly keskenyek, mint az 

 erekmentiek, de szintén megnyúltak. Hosszuk, átlag úgy aránylik a szé- 

 lességükhöz, mint három az egyhez, bár akad olyan is, mely alig hosszabb, 

 mint széles, de meg olyan is, mely négyszer, sőt ötször hosszabb. E sejtek 

 oldalfalai többé-kevésbbé hajlott vonalakat tüntetnek fel ; itt-ott mutatko- 

 zik egy-egy gyengén hullámzatos vagy alig észrevehetően kigyódzó vonal. 

 (1. rajz.) 



2. A Pohiuonaluu) hdifolfuui levélepidermiszén, a közvetlenül a ki- 

 emelkedőbb erek mentén fekvő sejteken és a zárósejteken, kívül a többi 

 sejt oldalfalai nagy mértékben zigzugosak s tört vonalakat tüntetnek fel. 

 A levélerektől távol eső sejtek rövidek és szélesek s oldalfalaik csak egy- 

 néhány ki- és beszögellést mutatnak. A kiemelkedő levélerekhez közelebb 

 eső sejtek valamint azok. melyek vékony, ki nem emelkedő levélér fölött 

 vannak, hosszabbak s hosszú oldalfalaik több ki- és beszögellést mutatnak ; 

 ezek emlékeztetnek a Gramineák epidermisz -sejtjeire. Még a kiemelkedő 

 levélerékhez közel eső, s ennélfogva megnyúlt sejtek oldalfalai is lehetnek 

 szögletesen hullámosak. Azonkívül megjegyzendő, hogy a sejtek általán véve 

 széleseknek és rövideknek mondhatók a Polygoiiatum muUifíorum sejt- 

 jeihez képest, meg hogy a lélegző-nyilasok elhelyezésében és fekvésében 

 nem mutatkozik oly feltűnő szabályszerűség, mint az a másik fajon tapasz- 

 talható. 



A mi a levélerek mentén előforduló trichomképleteket illeti : azt 

 vettem észre, hogy könnyen kikerülik az ember figyelmét, annál is inkább, 

 mivelhogy sűrűségök és nagyságuk a növényindividuum szerint ingadozik, 

 még pedig széles határok között. Többnyire már egy 300 — 500 a széles és 

 hosszú epidermis-darabka vizsgálata alkalmával szembeötlenek az egysejtű, 

 egyszerű, hullámos sejtfalú szőrök. De a kopaszabb levelű individuum 

 epidermiszét behatóbban kell megvizsgálni, hogy a trichomképletek jelen- 

 létét konstatálni lehessen. Pedig egyebek közt épen kopasznak látszó indi- 

 viduumok előfordulása kényszerít bennünket az anatómiai módszer alkal- 

 mazására. Azért a trichomképleteket egyszerűen tekinteten kívül hagyhat- 

 juk ; a többi sejtek sajátszerű alakja élesen jellemzi a Polygonatum 

 latifolium levelét s ebben az egyes individuumok között nincs eltérés. 

 (2. rajz.) 



3. A Polygonatum officinale levélepidermisze inkább hasonlít a 

 Polygonatiüii muI fi flór um -éhez, mint a másik fajéhoz, amennyiben a 

 sejtek oldalfalai sohasem szögletesek, sem hullámosak, hanem egyszerűen 

 hajlottak. Mindazonáltal éles különbség mutatkozik a két faj levélepider- 

 miszében, s ezt az okozza, hogy a sejtek a Polygonatum officinale levelén 



