110 MOCSÁRT SÁNDOF. 



semre a legnagyobb készséggel és örömmel vállalkozott kétséges és előttem 

 ismeretlen fajaink reviziójára és meghatározására. 



Most tehát, midőn a Nemzeti Múzeum meglehetősen gazdag és szép 

 ilynemű gyűjteménye már szabatosan meghatározva, e rovar-rend könnj^ebb 

 tanulmányozására a biztos alap megvetve, s a fajok katalógusa el van ké- 

 szítve : kell. hogy hálás köszönettel emlékezzem meg a fennevezett urakról. 



A részletekre áttérve, megkísérlem vázolni, hogy áll eddig a mag3'ar- 

 országi Xeuropterák ismerete a külföld irodalmában. 



A klasszikus, régi irók munkáiban Magyarországot még megemlítve 

 sem találjuk. A legelső adat Piller és Mittelpacher, budai egyetemi taná- 

 rok munkájában fordul elő, kik 1783-ban a Phrygauea hwluosd-i: (Sfeno- 

 pliíjlax luctuosus Pill, et Mitt.) írják és rajzolják le Szlavóniából. Csak- 

 nem 60 évvel később, 1842-ben a franczia Piambur a Xeuropterákról szóló 

 nagy munkájában fajt említ föl Magyarországból, melyeket Kindf.rmann 

 Albert Budáról küldött volt neki. 1 84S-ban Kolenati a Frivalüszky Imre- 

 töl kapott példányokról már 1 4 fajt ír le. Egyes adatokkal találkozunk Fuss 

 és Hagen dolgozataiban is ; nagyobb számú adatokat Brauer és Loew, de 

 különösen BRAUER-nek az európai Neuropterákról írott katalógusában talá- 

 lunk, hol már 54 faj van említve hazánkból. Mac Lachlan klasszikus nagy 

 művében — mint mondottuk — csupán csak il fajra akadunk. 



A magyar búvárok munkálataiban a legtöbb adat Frivaldszky J.ínos 

 és MocsÁRY Sándor dolgozataiban van fölsorolva. Bmó Lajos a magyar- 

 országi hangyaleső fajokat (Miirnielroiihlar) csinos kis monográfiában dol- 

 gozta ki a Nemzeti Múzeum gyűjteménye alapján. A Kertész Miksa közzé- 

 tette adatok csak az. én dolgozataim alapján vannak közölve. - A többi, e 

 téren megjelent enumerátió jóformán figyelmet sem érdemel. 



Ilyen kevés, mondhatnám, nagyon is kevés adatból áll mindaz, a mi 

 Magyarország reczésszárnyú rovarainak faunáját illetőleg a külföldi és ha- 

 zai irodalomban található. 



De midőn ezeket itt lelkiismeretesen elmondottam, kell. hogy őszinte 

 elismeréssel adózzak azoknak is, kik hazánk ez érdekes faunáját gyűjté- 

 seikkel gyarapították s lehetővé tették, hogy a Nemzeti Múzeum eme gyűj- 

 teménye is ma már meglehetősen szépnek és gazdagnak mondható.. 



Ha mármost eme g>'űjtések alapján hazánk ilynemű faunáját röviden 

 jellemezni akarnók: az mintegy keveréke a nyugati, a középeurópai, dél- 

 keleti és részben a mediterrán faunának ; a mi jobbára, e többnyire vízben 

 élő és fejlődő, vagy a futó homokhoz kötött állatok széles elterjedésében 

 találja magj^arázatát. Önálló, sajátos fajt csak néhányat tudunk felmutatni, 

 melyeket legújabban Klapálek Ferencz úr a Nemzeti Múzeum gyűjtemé- 

 nyéből a Természetrajzi Fűzetekben irt le ; de e fajok is, ha másutt nem, leg- 

 alább a Balkán félszigeten előbb-utóbb megtalálhatók lesznek. 



